УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 357/9483/16-ц
провадження № 61-11769ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,                                Журавель В. І. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця, у якій просить поновити строк оскарження дій приватного виконавця; скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області         Голяченка І. П., винесені  04 листопада 2019 року у ВП № 60472680 : про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт майна боржника; про арешт коштів боржника; про розшук майна боржника.
Скарга мотивована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору                       № 010/26/363 від 07 вересня 2007 року в сумі 10 410,10 доларів США. Банк не подав на виконання указане рішення, оскільки ОСОБА_1 добровільно погашав борг. 29 жовтня 2019 року заборгованість по кредиту склала                                       1 500,00 доларів США, які ОСОБА_1 сплатив на користь банку одним платежем 12 листопада 2019 року. Однак банк помилково подав на виконання виконавчий лист з виконання рішення.
04 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60472680, про що боржника не було належно повідомлено про Приватним виконавцем було вчинено ряд дій з виконання, зокрема, було обтяжене все майно ОСОБА_1 , оголошено в розшук автомобіль, арештовані рахунки боржника, винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено стягувачем АТ "Райффайзен Банк Аваль", хоча відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягувачем повинно бути ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Скаржник вважає вказані дії та рішення приватного виконавця незаконними і.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від                                   15 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І. П. від 04 листопада 2019 року у ВП № 60472680 про: відкриття виконавчого провадження; стягнення з боржника основної винагороди; арешт майна боржника; арешт коштів боржника та розшук майна боржника.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області                               Голяченка І. П. задоволено, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від                   15 січня 2020 року скасовано.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині скасування винесених приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І. П. у виконавчому проваджені № 60472680 постанов від 04 листопада 2019 року про: відкриття виконавчого провадження; арешт майна боржника; арешт коштів боржника; розшук майна відмовлено.
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І. П. про стягнення з боржника основної винагороди від 04 листопада 2019 року у виконавчому провадженні № 60472680 закрито.
У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, ухвалу суду першої інстанції залитшити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження у порушення норм матеріального права, за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль», коли учасником у справі є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Приватним виконавцем не вчинялись будь-які дії щодо виконання рішення, боржником рішення виконано добровільно, отже винагороду стягнуто неправомірно, крім того боржника не повідомлено належним чином про відкриття виконавчого провадження. Постановою апеляційного суду не правильно застосовано норми закону, оскільки скаржником оскаржуються постанови в порядку цивільного судочинства, що КАС України не передбачено.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі                                     № 914/3587/14 дійшла висновку, що особа набуває статусу сторони виконавчого провадження (як стягувач або боржник) з моменту видачі на її користь (в її інтересах) відповідного виконавчого документа. При цьому відкриття виконавчого провадження не впливає на наявність (або ж відсутність) такого статусу особи. Зміна найменування (типу) акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне не свідчить про припинення суб`єкта господарювання як юридичної особи шляхом її реорганізації, з огляду на що зазначені обставини не можуть бути підставою для висновку про те, що такий суб`єкт є відмінним від відповідної юридичної особи. Зміна найменування (типу) юридичної особи як сторони виконавчого провадження не потребує її заміни судом, а здійснюється постановою виконавця, якою змінюється назва відповідної сторони такого провадження (пункти 65,66,67).
Апеляційний суд встановивши, що зміна типу акціонерного товариства з                        ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на АТ «Райффайзен Банк Аваль» не є його реорганізацією, ідентифікаційний код юридичної особи після зміни найменування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача залишився незмінним, дійшов правильного висновку про порушення судом норм матеріального права та скасування постанов приватного виконавця.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту сьомого частини третьої статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги в частині скасування постанов приватного виконавця про: відкриття виконавчого провадження; арешт майна боржника; арешт коштів боржника; розшук майна, оскільки ці рішення винесені з додержанням норм Закону.
У відповідності до вимог частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Апеляційний суд, закриваючи провадження у справі у частині вимог про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про стягнення з боржника винагороди, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 та у постанові від                      28 квітня 2020 року у справі № 753/24459/18.
Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Апеляційний суд, з додержанням норм матеріального та процесуального права дійшов правильного висновку про відмову в частині скасування винесених приватним виконавцем постанов та закриття провадження в частині оскарження постанови про стягнення з боржника основної винагороди.
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами попередніх інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від                                  30 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
В. І. Журавель