Справа № 161/21299/19  Провадження №33/802/283/20 	Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М. 	
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Лукашука А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2020 року щодо нього, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 22 грудня 2019 року, о 22 год. 16 хв. в м. Луцьку по вул. Дубнівській, 14, керував транспортним засобом марки «АUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що поліцейським не доведено, а суддею не встановлено факт керування ним транспортним засобом. Вказує на те, що в порушення вимог законодавства працівник поліції не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відразу ж було направлено на такий огляд в заклад охорони здоров`я, що підтверджує той факт, що він не здійснював рух автомобілем. Також зазначає, що не був присутній під час розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки хворів, про що на електронну суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Лукашука А.В., який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.
Суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вказаних вимог закону дотримався.
Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 165562 від 22 грудня 2019 року (а.с.1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 грудня 2019 року (а.с.3), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.5) та іншими матеріалами справи.
Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія  ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
Як убачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, у  ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому запропоновано йому пройти огляд у медичному закладі.  ОСОБА_1 визнав, що перед тим, як сідати за кермо вживав алкогольні напої, погодився їхати у медичний заклад для визначення стану сп`яніння. У медичному закладі лікарем встановлено, що  ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Сам  ОСОБА_1  також не заперечував, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Висновок лікаря, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , повністю відповідає формі, яка затверджена спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Додаток 3). 
Як убачається із копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №3105 від 22.12.2020 щодо ОСОБА_1 , останній вказав, що пив горілку 200 гр. дві години тому (п.16 акту) та виявлено в ОСОБА_1 алкоголь в концентрації 1,17 проміле (п.18 акту) та встановлено висновок - алкогольне сп`яніння. 
З урахуванням наведеного, підстав недовіряти висновку лікаря та акту до висновку лікаря в апеляційного суду немає.
Отже, сам ОСОБА_1 вказав як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що вживав алкоголь. 
Відповідно до положень п.2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами ч.4 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Таким чином, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків є обов`язковим лише тоді, коли такий огляд проводиться працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу.
Врахувавши всі обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії  ОСОБА_1  слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що судом безпідставно розглянуто справу за його відсутності, оскільки він звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, є необґрунтованим.
Так, розгляд справи в суді першої інстанції тричі відкладався за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника Гарбар Ю.Л.
Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24), ОСОБА_1 особисто отримав повідомлення про розгляд справи в Луцькому міськрайонному суді Волинської області 16 березня 2020 року.
Як вбачається з клопотання ОСОБА_1 від 16 березня 2020 року про відкладення розгляду справи, воно надійшло на електронну адресу Луцького міськрайонного суду лише 20 березня 2020 року.
Таким чином суддя першої інстанції розглянув справу згідно вимог ст.268 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 надано результат токсикологічного дослідження №273, згідно з яким, 23 грудня 2019 року о 00 годин 07 хвилин в Луцькій ЦРЛ у ОСОБА_1 було відібрано кров та направлено у Волинській обласний наркологічний диспансер для дослідження, згідно вказаного дослідження етанолу в концентрації біологічного матеріалу не виявлено.
Суд апеляційної інстанції не бере вказаний результат до уваги, так як з відповіді КП «Луцька центральна районна лікарня» №1074/1.3.2-20 від 10.07.2020 вбачається, що звернення ОСОБА_1 в приймально-діагностичне відділення та факт відбору біологічного матеріалу (крові) 23 грудня 2019 року в 00 годин 07 хвилин не зареєстровано.
Крім того, згідно відповіді КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» №4237/1-7 від 11 вересня 2020 року, у лабораторію «Волинський обласний наркологічний диспансер» кров ОСОБА_1 , не поступала.
Вказані обставини також повністю підтверджуються й відповіддю КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» №5005/1-7 від 23 вересня 2020 року, в якій вказано, що кров на дослідження вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_1 у лабораторію станом на 22.09.2020 не поступала, а також копією журналу реєстрації досліджень на наявність алкоголю, в якому прізвище ОСОБА_1 відсутнє.
Таким чином, враховуючі вказані обставини та зазначені документи, результат токсикологічного дослідження №273 не може бути доказом невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як повністю суперечить матеріалам справи, зокрема відповідям з КП «Луцька центральна районна лікарня» та КП «Волинський медичний центр терапії залежностей».
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно з положеннями ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався даних вимог закону, тому обґрунтовано призначив  ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Вирішуючи клопотання захисника Лукашука А.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.6 ст.247 КУпАП, у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на такі вимоги законодавства.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року по 03.07.2020, відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, було виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до приписів ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст.58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Особи, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст.286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. 
Таким чином, підстави для задоволення поданого клопотання та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КУпАП - відсутні. 
З огляду на наведене, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                          В.П. Денісов