ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року                                                                                      Справа № 924/13/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. ,  суддя Розізнана І.В. 

представники учасників справи не викликались,       

розглянувши апеляційну скаргу   Позивача-Сільськогосподарського товариства з обмеженою відпо-відальністю «Промінь» на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 04.02.2020, пов-ний текст якої складено 05.02.2020, про передачу справи №924/13/20 за підсудністю (суддя Яроць-кий А.М.)

за позовом                Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 
  «Промінь» с.Суслівці Летичівського р-ну Хмельницької обл.
до                            Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Курінний і 
   компанія» м.Дніпро
про стягнення        129 100 грн. попередньої оплати,-

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.02.2020 справу №924/13/20 передано за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області за позовом Сільсько-господарського товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» (надалі в тексті – Сільсько-господарське товариство) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Курінний і компанія» (надалі в тексті – Агрофірма) про стягнення 129 100 грн. попередньої оплати.(арк. справи 60-61).
Не погоджуючись із ухвалою, Позивач скаргу до Північно-західного апеляційного госпо-дарського суду, в якій просить скасувати ухвалу від 04.02.2020 та направити справу №924/13/20  до господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.(арк.справи 92-96).
Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши ухвалу з порушенням норм процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що підставою для стягнення коштів не є наслідок невиконання Відповідачем грошових зобов`язань за Договором №140-1/17 від 04.09. 2017. Жодних грошових зобов`язань за вказаним Договором, його положення на Відповідача не покладали. Відповідач згідно умов Договору зобов`язувався поставити обладнання Позивачу та здійснити його монтаж за адресою: с.Суслівці Летичівського району Хмельницької області, що зроблено ним не було. Саме невиконання договірних зобов`язань Відповідачем у частині поставки та монтажу обладнання Позивачу, слугувало підставою для звернення із позовом у даній справі. Отже, вимога повернення грошових коштів, сплачених Позивачем на користь Відповідача, у якос-ті попередньої оплати за поставку та монтаж обладнання є вимогою, що базуватиметься на про-типравній поведінці Відповідача – невиконанні договірних зобов`язань за визначеним місцем вико-нання: Хмельницька область, Летичівський район, с.Суслівці. Приписами ст.29 ГПК України пе-редбачено підсудність справ за вибором Позивача, як альтернативна підсудність, що наділяє по-зивача правом вибору між відповідними судами господарської юрисдикції. Крім того, Скаржник звертає увагу на передчасні висновки суду першої інстанції, з урахуванням заперечень Відпові-дача, викладених у відзиві стосовно відсутності підстав для розгляду справи господарським судом Хмельницької області за місцем виконання договору від 04.09.2017 №140-1/17, оскільки договір не підписано Позивачем, з огляду на те, що додана до матеріалів справи СТОВ «Промінь» копія договору купівлі-продажу №140-1/17 не містить підпису покупця-представника СТОВ «Промінь».
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №924/13/20. Крім того, встановлено Відповідачеві строк для подання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії від-зиву протягом 5 днів з дня вручення ухвали, а також ухвалено розглядати апеляційну скаргу без по-відомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового проваджен-ня.(арк.справи 121).
Розглянувши   доводи   апеляційної   скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність   додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2020 до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява СгТзОВ «Промінь» про стягнення з ТзОВ «Агрофірма Курінний і компа-нія» 129 100 грн., заявлених на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2017 №140-1/17.(арк. справи 1-3). 
Заява обґрунтована тим, що на виконання умов договору купівлі-продажу Позивачем спла-чено 129 100 грн. згідно виставленого Відповідачем рахунку №868 від 18.10.2018 як попередня оп-лата, а Відповідач зобов`язаний був поставити товар та виконати роботи з монтажу останнього, однак станом на 28.12.2019 умови договору ТзОВ «Агрофірма Курінний і компанія» не виконано.
Ухвалою господарського суду Хмельницької області суду від 13.01.2020 позовну заяву прий-нято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/13/20, визначено розглядати справу за пра-вилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.04.2020. (арк. справи 34). 
Як вже зазначалось, господарський суд Хмельницької області ухвалою від 04.02.2020 спра-ву №924/13/20 за позовом Сг ТзОВ «Промінь» до ТзОВ «Агрофірма Курінний і компанія» про стяг-нення 129 100 грн. направив за територіальною підсудністю до господарського суду Дніпропет-ровської області.(арк.справи 60-61).
Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до спору у даній справі не застосовуються положення ч.5 ст.29 ГПК України, а застосовуються правила загальної підсудності визначені у ст.27 ГПК України, а тому матеріали справи №924/13/20 за Сг ТзОВ «Промінь» до ТзОВ «Агрофір-ма Курінний і компанія» про стягнення 129 100 грн. належить передати для подальшого розгляду до суду встановленого законом, яким за територіальною юрисдикцією (підсудністю) є господарсь-кий суд Дніпропетровської області. 

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
 
Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тек-сті – ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково по-даними доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено пору-шення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або не-правильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, про передачу справи на розгляд іншого суду. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.(ст.271 ГПК України). 
Звертаючись із апеляційною скаргою, Позивач вважає, що саме невиконання договірних зобов`язань Відповідачем у частині поставки та монтажу обладнання Позивачу, слугувало підста-вою для звернення із позовом у даній справі. Отже, вимога повернення грошових коштів, спла-чених Позивачем на користь Відповідача, у якості попередньої оплати за поставку та монтаж об-ладнання є вимогою, що базується на протиправній поведінці Відповідача – невиконання договір-них зобов`язань, місце виконання яких визначено Договором за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, с.Суслівці. Приписами ст.29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором Позивача, як альтернативна підсудність, що наділяє Скаржника правом вибору між відпо-відними судами господарської юрисдикції.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту пору-шених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, дер-жави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судо-чинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частині 1 статті 4 ГПК України закріплено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за міс-цезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Статтею 29 ГПК України встановлено право вибору між господарськими судами, яким від-повідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів. Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою – посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу, та не надаючи оцінки правовідносинам між сторонами,  колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми поперед-ньої оплати.
Таким чином, модель поведінки Позивача, передбачена ч.2 ст.693 ЦК України надає особі право самостійно обирати спосіб захисту порушеного права. Так, умовою застосування такої нор-ми є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покуп-цю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати пере-дання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Предметом спору у даній справі є стягнення попередньої оплати, яку було сплачено за дого-вором купівлі-продажу від 04.09.2017 №140-1/17. Позивач вважає, що частиною 5 статті 29 ГПК України йому надано право на вибір територіальної підсудності з огляду на передбачене місце ви-конання договору за адресою: с.Суслівці Летичівського району Хмельницької області.
Колегія суддів звертає увагу, що предметом даного спору є повернення грошових коштів, а не виконання зобов`язання в натурі (тобто монтаж обладнання), визначальною умовою якого є са-ме місцезнаходження предмета договору. Відтак, спір про стягнення заборгованості підлягає розг-ляду господарським судом за місцезнаходженням Відповідача, оскільки договір не виконано, об-ладнання не поставлене і не змонтоване.
У ч.1 ст.29 ГПК України встановлено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
У відповідності до п.10 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» – місцезнаходження юридичної особи виз-начається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Курінний і компанія» зареєстрований за адресою: 49082, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Східна, будинок 41-А, ідентифікаційний код 39733235.
Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що правила визначення підсудності справ за вибором позивача не поширюються на спір щодо стягнення за-боргованості, зокрема попередньої оплати за договором купівлі-продажу.
Посилання Скаржника на заперечення Відповідача, викладені у відзиві щодо непідписання договору купівлі-продажу №140-1/17 покупцем, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що надання оцінки договору та іншим доказам у справі здійснюватиметься під час вирішення спору по суті.

За змістом п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на роз-гляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги – не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Крім того, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетент-ність якого встановлюється тільки законом, при цьому обов`язковим є дотримання правил юрис-дикції (підсудності) визначених в параграфі 3 глави 2 ГПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції перед-бачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції пев-них категорій судів».
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за сво-єю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких – не допус-тити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, пос-лідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності розгляду спору за правилами ч.1 ст.27 ГПК України та передачі справи за територіа-льною підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області, тому апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін. 
Розглянуто всі вимоги апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуванї ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 04.02.2020 про передачу справи №924/13/20 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.
3. Матеріали справи №924/13/20 повернути до господарського суду Дніпропетровської облас-ті (49000, м.Дніпро, вул.В.Винниченка, 1-А).

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.