УХВАЛА

23 вересня 2020 року 
Київ
справа №420/23/20
касаційне провадження №К/9901/23093/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шипуліної Т.М.,                  
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, а також постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, яка ухвалена за результатами перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №420/23/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернулася до адміністративного суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, за поданою митною декларацією UA500650/2019/052399 від 01.10.2019, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500650/2019/01414 від 07.10.2019 з причин прийняття рішення про визначення коду товару № КТ-UA500650-0004-2019 від 07.10.2019.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29.04.2020 позовні вимоги задовольнив.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.07.2020 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 скасував та ухвалив нове про відмову у задоволенні позовних вимог. 

ОСОБА_1 25.05.2020 звернулася до суду першої інстанції із клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 03.06.2020 відмовив у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.07.2020 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 залишив без змін.

ОСОБА_1 10.09.2020 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, а також постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, яка ухвалена за результатами перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2020.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 суд виходить з такого.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка є чинною на момент ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У  пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України серед переліку ухвал суду першої інстанції, які після перегляду в апеляційному порядку, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, відсутня ухвала суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.
Враховуючи викладене, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, ухвалена за результатами апеляційного перегляду ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 щодо відмови ухвалити додаткове рішення, не підлягає касаційному оскарженню
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
При цьому перевіряючи касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, яка ухвалена за результатами перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 на відповідність вимогам процесуального закону - Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій    цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених    частинами другою    і    третьою    статті 353 цього Кодексу.

Статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України визначено форму та зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328  цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі  пункту 1  частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 

У разі подання касаційної скарги на підставі  пункту 2  частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у  частинах другій  і  третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга, зміст якої не відповідає пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, не приймається до розгляду і повертається особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду скарги на судове рішення. 

Згідно з положеннями статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З наведених положень процесуального закону вбачається, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому у касаційній скарзі мають бути викладені мотиви для перевірки неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з підстав визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач, при подачі касаційної скарги зазначив, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. 

Скаржник у касаційній скарзі посилається на положення частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та вказує, що судом апеляційної інстанції безпідставно відхилено докази позивача, а саме: висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 25.07.2017 №3284/07.

Крім того, при розгляді справи судом апеляційної інстанції не взято до уваги висновок Верховного Суду, який викладено в постанові від 11.12.2018 у справі №817/1657/18.

Однак, учасник справи не визначає виключну підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень з переліку визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що скаржником у касаційній скарзі не конкретизовано випадків, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга позивача підлягає залишенню без руху для усунення недоліків касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції:

касаційну скаргу із зазначенням підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави (підстав).

Керуючись частиною другою статті 169, частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного оскарження за касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №420/23/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, яка ухвалена за результатами перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №420/23/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без руху. 

3. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги у десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Направити скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху для виконання. 

Ухвала набирає законної сили з моменту и підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді Верховного Суду                                                                                        Т.М.Шипуліна 
                                                                                                                 
                                                                                                                      Л.І.Бившева
                                                                                                         
                                                                                                                                В.В.Хохуляк