УХВАЛА

20 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/5929/16
адміністративне провадження № К/9901/17460/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру м.Одеси Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи - Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування свідоцтва про хворобу,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного центру м.Одеси Державної прикордонної служби України (далі - ВМКЦ м.Одеси ДПС України), в якому просив визнати протиправним та скасувати свідоцтво про хворобу Клінічного госпіталю ДПС України м.Одеси від 15 червня 2016 року №134/491 щодо нього. Позов обґрунтовано тим, що з квітня 2014 року він проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом на посаді молодшого інспектора прикордонної служби ІІ категорії, з якої його звільнено у липні 2016  року у відставку за пунктом «б» частиною восьмою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), виключено із списків та усіх видів забезпечення. Посилаючись на те, що однією із підстав прийняття наказу про звільнення стало оскаржуване свідоцтво про хворобу за №134/491, яким його визнано непридатним до військової служби у зв`язку із діагнозом про наявність у нього психічного захворювання, з чим він не погоджується, просив суд задовольнити позов.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано свідоцтво про хворобу Клінічного госпіталю ДПС України м.Одеси від 15 червня 2016 року №134/491 стосовно ОСОБА_1 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у позові.
15 липня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати рішення суду першої апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Крім того, ОСОБА_1 послався на виняткове значення справи, оскільки у ній надано правову оцінку документу, яким установлено наявність у нього психічного захворювання (шизофренії), а висновки Верховного Суду, висловлені у справах №  806/526/16, 818/308/17, 806/815/16 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки обставини у зазначених справах не є аналогічними до цієї справи.
Предметом спору цій справі є правомірність свідоцтва про хворобу.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Верховним Судом встановлено, що скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду у справі №  806/526/16, де суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. 
Водночас, норми пункту 6 частини першої статті 333 КАС України не вимагають від справи ознак аналогічності, оскільки для застосування висновків Верховного Суду у таких спорах достатньо застосування норми права у правовідносинах, які є подібними до спірних.
Враховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, незгоди з діагнозом та висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру м.Одеси Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи - Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування свідоцтва про хворобу відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська