ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року 
м. Київ
справа №442/3559/17
адміністративне провадження №К/9901/38977/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П.,
суддів - Єзерова А.А.,  Желєзного І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017р. (судді - Святецький В.В., Гудим Л.Я., Довгополов О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
визнати незаконним рішення Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 04.04.2017р. №3876/15-16;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, виходячи з розміру 80% середньої зарплати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства, починаючи з 01.01.2017р., з врахуванням виплачених сум та надалі проводити виплату пенсії у перерахованому розмірі;
стягнути з відповідача 20000 грн матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у період з 1977 по 1998 рік працювала на посадах, що віднесені до Списку №1, її страховий стаж складає 23 роки 5 місяців 11 днів, в тому числі за Списком №1 - 19 років 2 місяці 20 днів, їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вважає, що на неї поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте звернувшись до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії відповідно до вказаного Закону, отримала відмову. Таким чином, відповідач, відмовивши їй у перерахунку пенсії, порушив її додаткові гарантії, визначені цим Законом, в частині, що стосується особливостей пенсійного забезпечення шахтарів.
Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.07.2017р. позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку та виплати пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Зобов`язано Дрогобицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства, починаючи з 01.01.2017р.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017р. постанову суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодилась позивач, звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що здійснення апеляційним судом посилання при прийнятті рішення по суті на практику Верховного Суду України у справі №21-236а14 та №459/6146/13-а є помилковим, оскільки наведені апеляційним судом постанови за змістом не мають ніякого відношення до її трудової діяльності, так як вона була прийнята у 1979 році на посаду замірщика, а потім гірничого майстра вентиляції з повним робочим підземним днем та підземною тарифною ставкою згідно постанови Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, і пропрацювала на даних посадах 15 років. При цьому вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме постанова Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, а не постанова від 11.03.1994р. №162, яка не має зворотньої сили в часі.
Крім того, посилається на те, що види її діяльності до березня 1994 року були віднесені до Списку №1 Розділу І підрозділу І (підземні роботи) постанови Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, та передбачали зайнятість на підземних роботах повний робочий день, що також підтверджується записами трудової книжки (підземна тарифна ставка) та довідкою про пільговий стаж.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 03.08.1977р. прийнята на роботу на підземний рудник №2 заміряльником на маркшейдерських і геологічних роботах по першому розряду (наказ №1947к від 03.08.1977р.) на Стебницький калійний завод, 29.01.1979р. - встановлений перший розряд заміряльником на маркшейдерських і геологічних роботах (наказ №243к від 29.01.1979р.), 19.03.1979р. - переведена заміряльником на маркшейдерських і геологічних роботах по другому розряду (наказ №651к від 19.03.1979р.), 11.01.1985р. - переведена майстром вентилізаційної служби підземного рудника №2 (наказ №52к від 11.01.1985р.), 01.11.1989р. - встановлена посада гірничого інженера на підземних роботах майстром вентилізаційної служби підземного рудника №2 (наказ №1132к від 27.11.1989р.), 29.12.1989р. - переведена на посаду гірничого майстра вентилізаційної служби підземного рудника №2 (наказ №1237к від 29.12.1989р.), 08.06.1998р. - звільнена з роботи по скороченню чисельності (наказ №115к від 02.06.1998р.).
Судами встановлено, що страховий стаж позивача складає 23 роки 5 місяців 11 днів, з яких пільговий стаж за Списком №1 - 19 років 2 місяці 20 днів.
Також судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в Дрогобицькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вищевикладені обставини сторонами у справі не оскаржуються.
Позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку її пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Листом від 04.04.2017р. №3876/15-16 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на неї не поширюється. (а.с. 11)
При цьому позивача повідомлено про те, що згідно з переліком Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, посади заміряльник на маркшейдерських і геологічних роботах, гірничий майстер вентиляції віднесено до пункту «г» (робітники, керівники, спеціалісти і службовці, зайняті на підземних роботах 50 процентів і більше робочого часу на рік) підрозділу І «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» Розділу І «Гірничі роботи».
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має більше 19 років стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем на підземних роботах, а тому відповідач протиправно відмовив у проведенні позивачу перерахунку її пенсії на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Суд дійшов висновків про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку із відсутністю підтверджуючих це доказів.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені цим Законом додаткові гарантії у виплаті та підвищенні пенсії, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.
Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки посади заміряльника на маркшейдерських і геологічних роботах та гірничого майстра вентиляційної служби на підземних роботах відносяться до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку №1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то позивач права на отримання пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону №345-VI не має.
При цьому суд апеляційної інстанції виходив із висловленої Верховним Судом України правової позиції у аналогічних правовідносинах у постановах від 24.06.2014р. № 21-236а14 та від 20.01.2016р. №459/6146/13-а.
З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують і є безпідставними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Статтею 8 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до статті 10 цього Закону дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
За змістом пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Згідно із Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затв. постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, і який був діючим до 26.01.1991р., розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачав, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).
Крім того, Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10, що діяв до 11.03.1994р., Список №1, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, що діяв до 16.01.2003р., містить в собі Розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працювала на посадах, які не передбачають обов`язкову зайнятість на підземних роботах протягом повного робочого дня.
Колегія суддів, погоджується з доводами позивача, що в силу приписів Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383, під час вирішення справи застосуванню підлягали Списки 1956 року, які діяли на час її роботи на відповідних посадах.
Водночас, оскільки за правилами статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» обов`язковою умовою для застосування положень цього закону є зайнятість особи на підземних роботах протягом повного робочого дня, позивачем факт такої зайнятості не доведено і доказів на їх підтвердження не надано, а тому суди обгрунтовано дійшли висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та прийняли рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
За змістом Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, право на пенсію на пільгових умовах мають як робітники, зайняті повний робочий день, так і робітники, зайняті 50 і більше відсотків робочого часу, а тому саме собою призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1 не може бути безумовною підставою для призначення пенсії за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
І.В. Желєзний