ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.000772 пров. № А/857/3921/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді:                                                    Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Носа С.П., Іщук Л.П.
з участю секретаря судового засідання:            Лутчин А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Костецьким Н.В., час ухвалення судового рішення 11 год 23 хв у м. Львові, час складання повного тексту судового рішення 11 лютого 2020 року) за адміністративним позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Центральне») про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У лютому 2019 року Галицька районна адміністрація Львівської   міської ради (далі - Галицька РА ЛМР, позивач) звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , співвласників приміщення квартири АДРЕСА_1 за власні кошти відновити капітальну стіну першого поверху в нежитлових приміщеннях (офісу) квартири АДРЕСА_2 15 (офіс) АДРЕСА_3 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 у задоволенні позову було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Галицька РА ЛМР подала апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити адміністративний позов. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за результатами обстеження технічного стану квартири (нежитлового приміщення) за адресою : АДРЕСА_1 було складено акт, яким зафіксовано самовільний демонтаж несучої стіни. У зв`язку з чим, 23.11.2018 розпорядженням голови Галицької РА ЛМР №394 «Про відновлення капітальної стіни першого поверху в нежитлових приміщеннях (офісу) квартири АДРЕСА_1 » відповідачів, як співвласників вказаної квартири було зобов`язано за власні кошти відновити капітальну стіну першого поверху до 10.12.2018, після чого, 17.12.2018 скеровано на їх адресу попередження в термін до 20.12.2018 відновити вказану стіну та 20.12.2018 складено акт про невиконання вищевказаного розпорядження. Зазначаючи про відсутність дозволу на демонтаж капітальної стіни, наявність капітальної стіни між кімнатами, покликаючись на положення Конституції України, Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207 (далі – Правила №76), Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 (далі – Правила №572), Положення про Галицьку РА ЛМР, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №977 від 01.11.2016, вважає правомірною вимогу про зобов`язання відповідачів за власні кошти відновити капітальну стіну першого поверху в нежитлових приміщеннях (офісу) квартири АДРЕСА_1 . Додатково зазначає, що висновки суду про те, що позивачем не надано жодного доказу, що розібрана стіна є несучою та її розібрання призвело до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, не відповідає фактичним обставинам, оскільки такі спростовуються даними Технічного паспорту вказаного нежитлового приміщення від 29.06.2016 та копією поверхневих планів на будинок № АДРЕСА_3 , якими підтверджується той факт, що стіна між кімнатами, позначеними літерами 15-2 та 15-3 є несучою.
Апеляційна скарга також була подана особою, яка не брала участі у справі, питання про права, свободи та інтереси та (або) обов`язки якої вирішив суд ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а тому просить його скасувати та закрити провадження по справі. 
В апеляційній скарзі вказує, що розпорядження №394 від 23.11.2018 та постанову №1-18 відповідачі не оскаржували, тобто визнали спір, а відтак спір не є публічно-правовим, даний спір підсудний районному суду як цивільний спір, який має розглядатися відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України. Також зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено технічний паспорт від 29.06.2016, де вказано що стіна між кімнатами 15-2 та 15-3 є несучо-капітальною стіною. Крім того, просить постановити окрему ухвалу в порядку ч.9 ст.249 КАС України щодо ОСОБА_6 (ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України).
Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а тому колегія суддів, з урахуванням положень ч.2 ст.313 КАС України, вважає за можливе провести судове засідання за відсутності вказаних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Школяр О.В., яка підтримала апеляційну  скаргу Галицької РА ЛМР, апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувавши рішення суду першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі свідоцтва про право власності №Г-26889 від 03.06.2005, виданого Галицькою РА ЛМР, згідно розпорядження №629, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 належала на праві приватної спільної сумісної власності квартира за адресою : АДРЕСА_1 та 08.08.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на приміщення під офіс, об`єкт нежитлової нерухомості за вказаною адресою.
Згідно технічного паспорту №13/05 від 23.05.2017, виданого ЛКП «Архітектурно-будівельний нагляд» Департаменту містобудування Львівської міської ради на нежитлове приміщення квартири АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення складається з трьох приміщень, а саме : приміщення, площею 23,5 кв.м;   приміщення, площею 2,1 кв.м; приміщення, площею 1,4 кв.м. 
13.08.2018 ЛКП «Центральне» Галицької РА ЛМР було скеровано Драчу І.М. попередження про необхідність в термін до 22.08.2018 надати дозвільні документи на демонтаж несучої стіни в квартирі АДРЕСА_1 .
23.08.2018 ЛКП «Центральне» Галицької РА ЛМР було складено протокол №123 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.150 КУпАП.
Суть правопорушення за його змістом полягала у здійсненні ОСОБА_2 демонтажу несучої стіни в квартирі    АДРЕСА_1 без дозвільних документів здійснив.
За результатами розгляду вказаного протоколу постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №1-18 від 05.10.2018 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.
Згідно витягу з протоколу засідання міжвідомчої комісії Галицького району №39 від 13.11.2018, було заслухано лист ЛКП «Центральне» Галицької РА ЛМР №2-30898-31 від 26.10.2018 щодо самовільного демонтажу капітальної стіни першого поверху в нежитлових приміщеннях (офісу) квартири АДРЕСА_1 , здійсненого ОСОБА_2 та вирішено зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , співвласників приміщення квартири АДРЕСА_1 за власні кошти відновити капітальну стіну першого поверху у вказаних нежитлових приміщеннях (офісу).
Після чого, розпорядженням Галицької РА ЛМР №394 від 23.11.2018 «Про відновлення капітальної стіни першого поверху в нежитлових приміщеннях (офісу) квартири АДРЕСА_1 , враховуючи відсутність погодженої проектної документації, було затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району №39 від 13.11.2018 та вирішено ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , співвласників приміщення квартири АДРЕСА_1 за власні кошти відновити АДРЕСА_4 поверху в нежитлових АДРЕСА_5 АДРЕСА_6 .
Згідно вказаного розпорядження, ЛКП «Центральне» Галицької РА ЛМР було скеровано Драчу І.М. попередження №569 від 06.11.2018, №637 від 17.12.2018 про необхідність відновлення несучої стіни в квартирі АДРЕСА_1 .
20.12.2018 ЛКП «Центральне» Галицької РА ЛМР складено акт про те, що з виходом за адресою відповідачів, при обстеженні виявлено, що співвласниками приміщення квартири АДРЕСА_1 не виконано розпорядження Галицької РА ЛМР №394 від 23.11.2018, зокрема, не відновлено за власні кошти капітальну стіну першого поверху в нежитлових приміщеннях (офісу) квартири АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримання дозволу є необхідним при переплануванні чи переобладнанні житлових будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках, якщо такі роботи передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту. Проте, позивачем не надано жодного доказу, що розібрана стіна є несучою та її розібрання призвело до порушення тривкості або руйнації несучих  конструкцій  будинку,  погіршення цілісності і зовнішнього   вигляду  фасадів,  порушення  вимог протипожежної  безпеки  та  засобів  протипожежного  захисту. Також не доведено та не надано доказів на підтвердження того, що знесення стіни призвело до погіршення умов експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку чи в якійсь із квартир будинку АДРЕСА_3 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Положення про Галицьку РА ЛМР №977 від 01.11.2016 (із змінами), до повноважень Галицької РА віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).
Відповідно до п.п.1 п.«а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження : управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Згідно п.п.3 п.«б» ч.1 ст.31 цього Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Аналогічна норма закріплена у ст.14 Закону України «Про основи містобудування».
Згідно ст.7 Закону України «Про основи містобудування», державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
Рішенням Львівської міської ради №1027 від 11.11.2016 затверджено Положення про Інспекцію ДАБК у м. Львові.
Пунктом 1.1 цього Положення передбачено, що Інспекція ДАБК у м. Львові є виконавчим органом Львівської міської ради, який діє на правах самостійного управління, який створений на підставі ухвали міської ради №505 від 26.05.2016 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згідно п.2.1 Положення про Інспекцію ДАБК у м. Львові, основними завданнями Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.
Пунктом 4.2.4 вказаного Положення передбачено, що Інспекція ДАБК у м. Львові здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства України у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів.
Отже, перевірка дотримання містобудівного законодавства при будівництві чи реконструкції об`єктів нерухомого майна у м. Львові, в тому числі наявності дозвільних документів, належить до повноважень Інспекції ДАБК у м. Львові, як виконавчого органу Львівської міської ради.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. (постанова Великої палати Верховного суду від 04.12.2019 по справі №826/10228/17).
Згідно ч.7 ст.41 Конституції України,  використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Зазначені конституційні положення деталізовані, зокрема у  ст.319 ЦК України, яка гарантує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та відповідають моральним засадам суспільства; держава не втручається у здійснення власником права власності, але діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
При цьому, в силу положень ч.2 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Згідно ч.2 ст.139 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Таким чином, власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб, обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 по справі №826/2966/16, від 15.11.2019 по справі №826/198/16.
Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017.
Так, відповідно до п.1 вказаного Переліку, не потребують документів, що дають право на їх виконання, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
Відповідно до ст.152 ЖК УРСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Правилами користування приміщеннями житлових будинків зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 (далі - Правила №45) та Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 (далі - Правила №76) передбачено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать : перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. До переобладнання належить улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
Відповідно до п.п.1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 Правил №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать : перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Згідно п.1.4.5 вказаних Правил, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи : копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування  приміщень,  що перебувають у їх спільній власності.
Відповідно до п.1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
Згідно п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що отримання дозволу від виконкому міської ради необхідне, зокрема, для проведення переобладнання або перепланування жилих будинків, що передбачає виконання робіт, визначених Правилами №45 та Правилами №76.
Разом з тим, проведення робіт з переобладнання та перепланування жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання дозволу та введення в експлуатацію.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 по справі №462/2845/16-а, від 19.06.2019 по справі №463/3414/16-ц.
Згідно технічного паспорту, виданого ЛКП «Архітектурно-будівельний нагляд» Департаменту містобудування Львівської міської ради №13/05 від 23.05.2017 на нежитлове приміщення вказаної квартири, нежитлове приміщення складається з трьох приміщень: приміщення площею 23,5 кв.м;  приміщення площею 2,1 кв.м; приміщення площею 1,4 кв.м. 
Відповідно до наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-85 від 07.06.2016 «Про затвердження громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору», розглянувши звернення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 №3-Д-10913/АП-24 від 18.03.2016 ескізний проект реконструкції квартири АДРЕСА_1 , беручи до уваги свідоцтво про право власності на квартиру №Г-26889 від 03.06.2005, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме   майно №8681954 від 19.10.2005, висновок управління охорони історичного середовища №04/2511 від 26.07.2011, наказ в.о.директора департаменту житлового господарства та інфраструктури №361 від 21.07.2011 «Про надання дозволу громадянам, ТзОВ «Мережа концептуальних авторських ресторанів «Фест» на використання власних квартир як нежитлових», акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 16.03.2016, виконаного ЛКП «Центральне», затверджено ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору, наказано у встановленому порядку отримати технічні умови забезпечення проектного об`єкту, розробити робочий проект на реконструкцію у спеціальній проектній організації або архітектора та привести її експертизу, укласти договір про пайову участь, звернутись до Департаменту ДАБІ у Львівській області для реєстрації декларації про виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію.
Відповідно до наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-85 від 07.06.2016, ЛКП «Архітектурно-будівельний нагляд» було розроблено робочий проект на реконструкцію приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного. Робочим проектом було передбачено реконструкцію квартири під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору, з наступним виконанням робіт : пробивка дверного отвору на місці існуючого віконного прорізу, закладання цегляною кладкою існуючого входу в квартиру, влаштування цегляної перегородки між вбиральною та кімнатою персоналу, демонтаж пічок. У квартирі, яка підлягала реконструкції, запроектовано розміщення наступних приміщень : офісне приміщення, кімната персоналу, приймальня і вбиральня.
Наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради №34-ПР від 15.06.2016 призначено відповідальним за виконання робочого проекту «Реконструкція приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного» головного архітектора проектів ОСОБА_8 та провідного архітектора ОСОБА_6 .
В експертному звіті філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області №14-1902-16 від 04.08.2016 вказується, що робочий проект «Реконструкція приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного», розроблено з дотриманням вимог міцності, надійності та довговічності об`єкта і будівництва та має такі технічні показники, зокрема, загальна площа до реконструкції - 25,62 кв.м; загальна площа після реконструкції - 25,39 кв.м.; площа офісного приміщення -11,20 кв.м.
Наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради №30/1-АН від 08.08.2016 авторський нагляд за виконанням робочого проекту «Реконструкція приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного» покладено на провідного архітектора ОСОБА_6 
06.09.2016 Інспекцією ДАБК у м. Львові було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт за   №ЛВ 082162500618, а 01.06.2017 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта «Реконструкція приміщень квартири АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного».
Як видно з матеріалів справи, провідний архітектор ОСОБА_6 був допитаний в суді першої інстанції як свідок відповідно до ст.91 КАС України та підтвердив ту обставину, що розібрана стіна між житловими кімнатами площею 11,20 кв.м. та 9,77 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 не є несучою, балка, яка може призвести до руйнації будинку знаходиться над стіною та розібрана не була.
Таким чином, оскільки розібрана стіна не є несучою, відтак відповідно до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017, знесення стіни, яка не є несучою не потребує спеціального дозволу та прийняття в експлуатацію.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що   підставою для приведення житлового приміщення до попереднього стану є не будь-яке самовільне перепланування чи переобладнання приміщення, а таке, що містить втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та призвело до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту чи погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушення прав інших споживачів, в тому числі мешканців житлового будинку.
Скаржники, у свою чергу, не надали суду належних та допустимих доказів того, що перепланування у квартирі АДРЕСА_1 , зокрема, розібрання стіни між житловими кімнатами площею 11,20 кв.м. та 9, 77 кв.м. є втручанням в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.
  Також, Галицькою РА ЛМР не надано жодних доказів, що підтверджували б проведення перевірки відповідача органом архітектурно-будівельного контролю на відповідність проведеного відповідачем перепланування чи переобладнання вимогам містобудівного законодавства, складення відповідного акту, протоколу та видання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, а отже не виконано усіх передбачених законодавством способів на усунення порушення, які є обов`язковими перед застосуванням крайньої міри знесення чи приведення до попереднього стану.
Додатково слід зазначити, що відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт, об`єкт реконструкції віднесено до ІІ категорії складності та визначено клас наслідків СС-1, що в свою чергу, в контексті встановлених судом фактичних обставин справи, спростовує доводи скаржників про підтвердження факту знесення несучої стіни, зокрема, технічним паспортом від 29.06.2016.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 частині закриття провадження по справі, оскільки даний спір повинен розглядатися за правилами ЦПК, колегія суддів зазначає, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту порушення правил перепланування та перебудови жилих приміщень та усунення порушень шляхом відновлення каналізаційного стояка з метою захисту інтересів громади. Справа за позовом такого суб`єкта у спірних правовідносинах належить до компетенції адміністративних судів.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постановах від 15.05.2018 по справі №520/10754/14-ц, від 10.04.2018 по справі №1519/2-787/11 та від 22.05.2018 по справі №826/4089/16.
Стосовно доводів ОСОБА_1 про наявність підстав для винесення окремої ухвали, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.324 КАС України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Частиною першою статті 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Згідно ч.9 ст.249 КАС України, окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Отже, аналізуючи вказані норми та виходячи з того, що в ході розгляду справи, колегією суддів не було достовірно встановлено в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку відсутня необхідність у постановленні окремої ухвали. Окрім того, прийняття окремої ухвали для суду не є обов`язком, а є його правом.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року по справі №1.380.2019.000772 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей	
судді	 	С. П. Нос	
 	 	Л. П. Іщук 	
Повне судове рішення складено 09.07.2020