ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9000/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року в адміністративній справі №160/9000/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,- 

                                                        ВСТАНОВИВ:

16.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.10.2019р., просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200080/2 прийняте відповідачем 02.05.2019р.
    Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з метою митного оформлення придбаного в Нідерландах автомобілю Peugeot 508 SW, 2014 р.в., кузов № НОМЕР_1 , позивач звернувся 24.04.2019р. до Митниці з митною декларацією із митною вартістю 4200 євро (ціна товару - 4100 євро, транспортні витрати на паливо - 100 євро) до якої, на підтвердження митної вартості ввезеного автомобіля, додав всі необхідні для митного оформлення документи, а саме: інвойс №19/0415 від 11.04.2019р., митна декларація країни відправлення №19NLJUCKM9AYK0WD52 від 11.04.2019р. та висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу №914т19 від 24.04.2019р. Однак відповідачем 02.05.2019р. було прийнято рішення про коригування митної вартості наведеного автомобілю, за якими було скориговано його митну вартість за другорядним методом (резервний метод) на рівні 11270,46 євро за ЕМД №UA400030/2019/9559 від 19.02.2019р. Позивач вважає протиправним наведене рішення, оскільки оспорюване рішення не містить посилань хоча б на одну із виключного переліку обставин встановлених ч.3, ч.4 ст.53 МК України для витребування додаткових документів; оплата товару здійснена готівкою продавцю відповідно до інвойсу, який виконує функції документа, що підтверджує факт повної оплати та відсутності заборгованості, а тому, в даному випадку, банківські платіжні документи існувати не можуть; оскаржуване рішення не містить обґрунтувань того, чому митна декларація відправлення не є належним доказом заявленої митної вартості товару, сплаченої покупцем; наведений автомобіль мав технічні пошкодження та згідно висновку експертної оцінки транспортного засобу вартість його відновлювального ремонту складала 160592,15 грн., проте вказані висновки не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення; в оскаржуваному рішенні не вказано автомобіль оформлений за митною декларацією №UA400030/2019/9559 від 19.02.2019р., що не дозволяє переконатися в правомірності коригування митної вартості ввезеного автомобіля. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду. Додатково у відповіді на відзив від 01.11.2019р. представник позивача зазначає, що позивач самостійно, в якості водія, перемістив автомобіль через митний кордон України та Законом не встановлена форма документа, яким, в такому випадку, повинна підтверджуватися вартість транспортування автомобіля; наказ Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005р. не був покладений в основу оскаржуваного рішення; вартість автомобіля позивача складає 4100 євро, а тому декларація митної вартості не подавалася; у повідомленні надісланому декларантом не містилась вимога про надання додаткових документів; в оскаржуваному рішенні не зазначено про те, що поданий інвойс та декларація країни відправлення складені іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є України, або не іноземною мовою міжнародного спілкування; автомобіль позивача та взятий за основу для коригування митної вартості товару відповідачем автомобіль є  різними за своїми технічними характеристиками та країною відправлення; оскаржуване рішення не містить обґрунтувань щодо обрання в якості джерела цінової інформації саме автомобіля Peugeot 508 (кузов № НОМЕР_2 ) за наявності в модулі «Рівень цін по ЦБД» інформації щодо інших автомобілів моделі Peugeot 508 із меншою митною вартістю. Окрім того, у поясненнях від 09.12.2019р., представник відповідача вказує на те, що відповідачем не надано відомості щодо показника одометру автомобілю, який був використаний в якості джерела цінової інформації; згідно гр.22 та гр.42 МД №UA400030/2019/9559 від 19.02.2019р. ціна автомобіля Peugeot 508 (кузов № НОМЕР_2 ) становить 7969,14 євро (курс станом на 19.02.2019р.), проте відповідачем в оскаржуваному рішенні визначено митну вартість на рівні 11270,46 євро із посиланням на наведену декларацію; відповідачем надано витяг з модуля «Рівень цін по ЦБД» з інформацією про аналогічні (подібні)автомобілі «Peugeot 508» саме в комплектації «SW», а тому відповідач повинен був скоригувати митну вартість за другорядним методом - 2б) - за ціною договору щодо аналогічних (подібних) товарів згідно ч.6 ст.57 МК України (а.с.69-70, 149).
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано прийняте Дніпропетровською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200080/2 від 02.05.2019р.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
          Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
          Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2019 року ОСОБА_1  було подано  електронну митну декларацію №UA110150/2019/220002 з метою митного оформлення транспортного засобу - автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка - Peugeot, модель - 508 SW, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 ; тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2179 см3, потужність двигуна - 150 кВт, екологічна норма - Євро-5, дата виготовлення - 26.03.2014р., введено в експлуатацію - 02.04.2014р., колір - білий, торговельна марка - Peugeot, країна походження - Франція. Пошкодження: забруднена оббивка салону і оббивка сидінь, відзначені порушення лакофарбового  покриття в районі капота і порогів; Підлягають заміні: бампер передній, декоративна градка бампера, кронштейн бампера, кріплення нижнє бампера, демпфер бампера, кришка центральна демпфера, гратка впуску повітря права і ліва, ліхтар задній лівий, датчики парковки передні, протитуманна фара права і ліва, підкрилок передній правий і лівий; Технологічна заміна: комплект кріплень бампера; Підлягають ремонту: кузов - усунення перекосу кришки капота, капот, крило ліве переднє, крило праве переднє, поріг правий і лівий, бампер задній, що підтверджується змістом копії відповідної декларації, наявної в матеріалах справи.
Разом з вказаною вище ЕМД  для підтвердження складових митної вартості ввезеного товару позивачем були надані, зокрема, наступні документи, а саме: інвойс №19/0415 від 11.04.2019р., митна декларація країни відправлення №19NLJUCKM9AYK0WD52 від 11.04.2019р. та висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу №914т19 від 24.04.2019р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.04.2014р., акт про проведення огляду транспортного засобу №UА205010/2019/417052 від 17.04.2019р., митна декларація для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 17.04.2019р.,що підтверджується  змістом гр.44 ЕМД від 24.04.2019р. та документами наявними у справі.
У ході проведення митного контролю і митного оформлення товару за ціною договору (основний метод) митницею було здійснено перевірку заявленої митної вартості за результатами якої митним органом  були виявлені розбіжності у поданих документах, а саме:
- згідно поданої ЕМД декларантом були понесені витрати на доставлення товару у розмірі 100 євро, проте документально зазначена вартість доставки не підтверджена;
- наданий до митного контролю інвойс №19/0415 від 11.04.2019р. не містить установчих умов оплати та умов поставки товару, інших індивідуальних характеристик (стан авто), відсутні дані щодо показника одометру (показання пробігу авто), що має значення для визначення митної вартості оцінюваного транспортного засобу;
- відсутні платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати товару, так як обумовлені положення щодо відстрочки сплати транспортного засобу відсутні;
- згідно митної декларації країни відправлення вага транспортного засобу складає 1735 кг., тоді як позивачем задекларовано вагу 1660 кг.; 
- митна декларація країни відправлення в переліку документів містить документ за кодом №730 - №014970, який може бути перевізним транспортним документом, проте його до митного оформлення не надано;
- у відповідності до ст.254 МКУ документи, необхідні для митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою, проте до митного оформлення перекладів документів не надано, що підтверджується змістом графи 33 оспорюваного рішення. 
Під час перевірки наведених відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару (ввезеного авто) на підставі наданих позивачем документів, у рамках проведення консультацій між декларантом та митним органом 24.04.2019р. декларанту було надіслано Повідомлення №1 зі змісту якого видно, що позивачеві запропоновано надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, що підтверджується змітом відповідного повідомлення.
Окрім того, надалі, у межах проведення в електронному порядку процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення вартості транспортного засобу та обміном наявною у кожного інформації, декларанту було запропоновано надати додаткові документи (за їх наявності), а саме: декларацію митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5, 6 ст.52 МК України; документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості , на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, що підтверджується змістом повідомлень №1, №4 від 02.05.2019р. та змістом оспорюваного рішення, копії яких наявні у справі.
Заявами від 02.05.2019р. ОСОБА_1 повідомив митний орган, що надати додаткові документи немає можливості та просив прийняти рішення щодо правильності визначення митної вартості автомобіля Peugeot 508 VIN № НОМЕР_1 без врахування десятиденного терміну визначеного ст.53 МК України, що підтверджується змістом копій відповідних заяв, наявних у справі.
Так, митним органом, 02.05.2019р. було прийнято, зокрема, рішення про коригування митної вартості товарів за №UA110000/2019/200086/2 за змістом якого, митна вартість ввезеного позивачем автомобіля скоригована за другорядним методом митної вартості товару - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на відомостях інформаційних ресурсів митних органів за ЕМД №UA400030/2019/9559 від 19.02.2019р. на рівні 11270,46 євро/од.
   Не погоджуючись з прийнятими про коригування митної вартості товарів за №UA110000/2019/200086/2, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
          Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
          Так, відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
          Згідно з ч. 1 - 3 ст. 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
          Відповідно до ч. 1, 2, 4, п. 1 ч. 6 ст. 321 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.
          Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
          Відповідно до ст. 246, 248 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
          Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
          Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
          Положеннями ст. 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
          Згідно з ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
          Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
          Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України встановлено основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
          Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
          Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
          Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
          Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
          Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
                    У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
     Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
     Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
          Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
          Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
          Як свідчать матеріали справи, декларантом позивача надані митному органу необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, а саме: інвойс №19/0415 від 11.04.2019р., митна декларація країни відправлення №19NLJUCKM9AYK0WD52 від 11.04.2019р. та висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу №914т19 від 24.04.2019р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.04.2014р., акт про проведення огляду транспортного засобу №UА205010/2019/417052 від 17.04.2019р., митна декларація для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 17.04.2019р., не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується їх змістом. 
Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
          Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність висновків суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200080/2 прийняте відповідачем 02.05.2019 року  є протиправним та підлягає скасуванню.
          Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року в адміністративній справі №160/9000/19- залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник