ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 р.	Справа № 552/1598/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Миронець О.К.,  м. Полтава, повний текст складено 12.06.20 року по справі № 552/1598/20
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Інспектора патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Волошина Олександра Юрійовича               
          про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олександра Юрійовича про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свій позов обґрунтовував тим, що 22.01.2020 року лейтенантом поліції Волошиним О.Ю. було винесено постанову серії ЕАК №2008292, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. Позивач вказує на те, що не згоден з вказаною постановою, оскільки не порушував Закон України «Про Правила дорожнього руху» , ПДР України, а також постанову винесено з порушенням його прав. Позивач просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.06.2020 в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що вказане рішення підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального і матеріального права, посилаючись на обставини викладені в апеляційній скарзі. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави № 552/1598/20 від 12.06.20 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Позивача повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою. 
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідачі  повідомлялись на електронні адреси, які містяться в матеріалах справи.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що лейтенантом патрульної поліції Волошиним О.Ю. 22.01.2020 року було винесено постанову серії ЕАК №2008292 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Відповідно до зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.01.2020 року ОСОБА_1 рухався за межами населеного пункту та не ввімкнув ближнє світло фар та керував транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 9.8, п. 2.1 г ПДР.
Рішенням начальника Управління патрульної поліції у Полтавській області від 07.02.2020 року постанову було скасовано та справу направлено на новий розгляд.
05.03.2020 року лейтенантом УПП в Полтавській області Волошиним О.Ю. було складено постанову серії ДПО18 №684598 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. за те ж саме адміністративне правопорушення.
Згідно полісу №125226173 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 був застрахований у СК АСКА, строк дії договору з 00:00 год. 22.01.2019 року по 21.01.2020 року включно.
Згідно полісу №127158708 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 застрахований у НАСК «Оранта», строк дії договору з 00:00 год. 23.01.2020 року по 22.01.2021 року.
Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що на момент складання протоколу позивач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач не заперечував факт вчинення ним правоворушень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
а)  пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;
б)  дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;
в)  дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а)  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б)  реєстраційний документ на транспортний засіб;
в)  у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигналів - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;
г)  на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;
ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ч. 4 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-страхової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.).
Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Аналогічне положення закріплено в пп. «ґ» п. 2.1 затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 Правил дорожнього руху.
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 року № 111, підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.
Вказаною нормою визначено вичерпний перелік підставою для зупинення транспортних засобів, якими керують водії.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.
Пункт 2 розділу ІІІ Інструкції визначає що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені серед інших статтею 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів дослідивши диск судового засідання суду першої інстанції , встановила , що позивач визнає порушення ним п. 9.8 Правил дорожнього руху та вказує , що дійсно ближне світло не було ввімкнено  та на момент складання постанови не мав полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Тобто , позивачем визнані  порушення ним п. 9.8 та п. 2.1 г ПДР.
Враховуючи визнання позивачем  факту вчинення ним правопорушення , визначеного п.9.8 ПДР , у інспектора були наявності причини зупинки транспортного засобу позивача та перевірки  посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб,   страхового полісу (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів
Стосовно доводів апелянта з посиланням на те , що протокол про адміністративне правопорушення не складався  колегія суддів зазначає , що згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.  Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Щодо доводів з посиланням на те , що в первинній постанові про накладення адміністративного стягнення серія ЕАК №2008292 від 22.01.2020 року була зазначена неіснуюча адреса місця її укладення, до того ж, адреса в межах м. Полтави, а недотримання вимог щодо місця винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для її скасування, що підтверджується судовою практикою, зокрема, постановою Верховного Суду (у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду) від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а , колегія суддів зазначає , що вказана постанова  була скасована рішенням начальника Управління патрульної поліції у Полтавській області від 07.02.2020 року та справу направлено на новий розгляд.
При новому розгляді 05.03.2020 року лейтенантом УПП в Полтавській області Волошиним О.Ю. було складено постанову серії ДПО18 №684598 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. за те ж саме адміністративне правопорушення з вказанням вірної адреси вчинення позивачем правопорушення , що не заперечується самим позивачем.
Стосовно посилань апелянта на те , що в оскаржуваної постанови серії ДП018 № 684598 місцем вчинення порушення ПДР (на думку Відповідача) був «елемент розв`язки автодороги М02 Київ-Харків-Довжанський, 354 кілометр», але місцем розгляду справи було приміщення Управління патрульної поліції в Полтавській області за адресою: Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 26, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, крім іншого,  постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до стаття 293 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
В даному випадку , позивач подав скаргу на постанову серії ЕАК №2008292 до Управління патрульної поліції у Полтавській області , управління призначено розгляд даної скарги в приміщення Управління патрульної поліції в Полтавській області за адресою: Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 26 та прийнято рішення про скасування постанови та направлені справи на новий розгляд.
При новому розгляді прийнята 05.03.2020 року лейтенантом УПП в Полтавській області Волошиним О.Ю. в приміщенні Управління патрульної поліції в Полтавській області за адресою: Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 26 складено постанову серії ДПО18 №684598 , що не суперечить вимогам КУпАП , оскільки нормами КУпАП не встановлено обов`язку при новому розгляді справи складання постанови про адміністративне правопорушення за місцем вчинення порушення ПДР.
Колегією суддів надано оцінку доводам позивача, запереченням відповідача на адміністративний позов та доводам, зазначеним в апеляційній скарзі позивача, однак з вказаних документів не встановлено наявність у позивача доказів, які б підтверджували відсутність факту вчинення ним адміністративного правопорушення.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування судового рішення відсутні.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 12.06.2020 року по справі № 552/1598/20  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    І.С. Чалий