Дата документу 21.07.2020 Справа № 310/9583/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №310/9583/19        Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/807/2332/20        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
       Кухаря С.В.,
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача, оскарження об`єму та вартості не облікованого (донарахованого) природного газу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У грудні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача, оскарження об`єму та вартості не облікованого (донарахованого) природного газу, зобов`язання вчинити певні дії. 
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 21 червня 2017 року на об`єкті споживання позивача, за адресою АДРЕСА_2 в м. Бердянськ, працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було виявлено факт несанкціонованого втручання у роботу ГРМ у вигляді фізично з`єднаного з газорозподільною системою несанкціонованого газопроводу (відвід з двома кранами), який не передбачений робочим проектом газифікації перед котлом марки Ariston, та отвір округлої форми з внутрішньою різьбою у газопроводі перед засобом вимірювальної техніки (ЗВТ), який з метою його приховування був заклеєний пластинкою з металу та пофарбований.
На підставі вищезазначених порушень представниками відповідача було складено акт про порушення № 1260 від 21 червня 2017 року, який підписано споживачем без зауважень.
Комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення № 1260 від 21 червня 2017 року, після чого позивачу зроблено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням за два роки, що передували дню виявлення порушення, з 21 червня 2015 року по 20 червня 2017 року. Вартість не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості склала 407000 грн.
З вказаною сумою позивачем не згоден з тих підстав, що пунктом 1 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (Кодекс ГРС) визначено, що у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше, ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку його усунення.
Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визнається об`єм не облікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності / користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.
Тобто, законом встановлено два періоди, за які може бути нарахована заборгованість.
Позивач зазначав, що під час судового засідання факт останнього контролю судом з`ясовано не було, що призвело до невірних розрахунків, оскільки контролери приходили кожний місяць, і фактично нарахування повинно було б здійснено не за два роки, а за шість місяців.
Крім того, припинення газопостачання споживачеві може бути проведено газорозподільним підприємством з дотриманням правил безпеки та Правил газопостачання у випадку, зокрема, порушення споживачем Правил газопостачання, а саме - несанкціонованому відбору природного газу за умови складання акту - претензії.
Працівники відповідача повинні були надати споживачу повідомлення про припинення газопостачання, яке могло бути проведено не раніше, ніж через три доби до запланованої дати припинення газопостачання, проте здійснили припинення розподілу природного газу його житлового будинку без належного його повідомлення, при цьому ці працівники були контролерами і не мали повноважень або дозволу на відключення від газопостачання, при цьому не надали ніякого акту.
Вважає, що розрахунок заборгованості був здійснений невірно, за тарифами, які було скасовано, тому не відповідає дійсності.
Крім того, відповідачем не було належним чином встановлено, де саме відбулося порушення, хто повинен нести за це відповідальність у відповідності до акту розмежування балансової належності, на засіданні комісії з розгляду акту про порушення № 1260 від 21. 07. 2017 року не конкретизувала, в чому саме виразилось порушення, але акт про порушення було задоволено, при цьому ця комісія є неправомочною, оскільки у її складі відсутні три представника Оператора ГРМ зі складу інженерно - технічного персоналу, отже її рішення є незаконним. 
Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просив суд визнати дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо нарахування заборгованості в розмірі 407000 грн. за порушення, яке виразилось в наявності несанкціонованого газопроводу неправомірними, скасувати нараховану заборгованість в сумі 407000 грн., та зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зробити перерахунок заборгованості за не облікований газ за період з 21 червня 2015 року по 20 червня 2017 року за адресою АДРЕСА_2 , о/р № НОМЕР_1 .
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2020 року позов залишено без задоволення.

Відмова суду першої інстанції мотивована тим, позовна вимога визнати дії відповідача неправомірними щодо нарахування заборгованості в розмірі 407000 грн. за порушення, яке виразилось в наявності несанкціонованого газопроводу, не є передбаченим у розумінні ст. 16 ЦК України способом захисту порушених прав, всі інші вимоги позивача є похідними від неї.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2020 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , зазначає, що споживачем в даному випадку оскаржується донарахування об`єму природного газу, існування якого покладає на нього певні фінансові зобов`язання, і, як наслідок, може привести до відключення від газопостачання місця проживання споживача. Скаржник вважає, що захист його прав та інтересів може бути вчинений саме шляхом оскарження об`єму та вартості не облікованого (донарахованого) природного газу, цей спосіб захисту не суперечить закону, тому може бути застосовано судом, а також відповідає п. 4 ст. 16 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року (справа № 335/14057/17-ц провадження № 61-5388св19) та у постанові від 17 квітня 2019 року (справа № 311/2314/16 провадження № 61-35175св18).
Також, скаржник зазначає, що законом встановлено два періоди за який може бути нарахована заборгованість. Проте, щодо дня останнього контролю, то під час судового засідання вказаний факт з`ясовано судом не було, що в свою чергу призводить до невірних розрахунків, тому що контролери приходили кожен місяць і фактично нарахування повинно було б здійснено не за два роки, а лише за шість місяців. Окрім того, припинення. Крім того, газопостачання споживачеві, у тому числі шляхом механічного від`єднання від діючого газопроводу, може бути проведено газорозподільним підприємством з дотриманням вимог правил безпеки та Правил газопостачання у випадку, зокрема, порушення споживачем Правил газопостачання, а саме несанкціонованого відбору природного газу, за умови попереднього складання акта-претензії. За вищевказаною адресою були присутні працівники Запоріжгаз, при цьому жодних з них не мав повноважень або дозволу на відключення від газопостачання, тому що останні є контролерами. Також не погоджується із розрахунком, оскільки в ньому не міститься даних про граничні об`єми спожитого природного газу населенням; кількість газових приладів і пристроїв; періоду з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення. Відсутність найменування та переліку газових приладів і пристроїв, періоду розрахунку, дати останнього контрольного зняття показань лічильника у розрахунку позбавляє скаржника можливості перевірити ці обставини, та суму боргу.
Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . Вважають, що апеляційна скарга ОСОБА_1 повинна бути залишено без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зазначали, що 21 червня 2017 року працівниками Оператора ГРМ на об`єкті споживання споживача, виявлено факт несанкціонованого втручання у роботу ГРМ, а саме фізично з`єднаний з газорозподільною системою несанкціонований газопровід (відвід з двома кранами), що непередбачений робочим проектом газифікації (копія наявна у матеріалах справи), перед котлом марки Ariston, та отвір округлої форми з внутрішньою різьбою у газопроводі перед засобом вимірювальної техніки (ЗВТ), який з метою його приховування був заклеєний пластинкою з металу та пофарбований. З урахуванням виявлених порушень представниками Оператора ГРМ у присутності споживача складено акт про порушення №1260, який підписано працівниками Оператора ГРМ та споживачем без зауважень. Зважаючи на вищезазначене, позивачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 Кодексу) за два роки, що передували дню виявлення порушення, а саме з 21 червня 2015 року по 20 червня 2017 року з урахуванням підключених газових приладів (газова плита - 1шт., опалювальний котел двох-контурний), зареєстровані 2 людини, опалювальна площа 270,5 кв.м. Аргументи щодо невідповідності ціни за якою розраховувалась вартість донарахованих об`ємів роздрібній ціни для населення з урахуванням визнання незаконною постанови КМУ №351 від 27.04.2016 РОКУ не можуть братися судом до уваги, оскільки пункт 11 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем безальтернативно вказує на застосування ціни закупівлі при здійсненні розрахунків вартості донарахованого об`єму. Крім того, зазначали, що всі обставини, які стосуються виявлення несанкціонованого втручання у роботу ГРМ, шляхом прокладення несанкціонованого газопроводу прихованими заходами, складення акту про порушення та процедури його розгляду встановлені постановою Запорізького апеляційного суду у справі №310/5562/17 (провадження 22-и/778/1640/18) від 01 серпня 2018 року, та постановою Запорізького апеляційного суду від 09 лютого 2020 року у справі № 310/1640/18 (провадження № 22-ц/807/296/20). 
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 (а.с. 108), у судове засідання не з`явився, 15 липня 2020 року направив до суду заяву, в якій просив скаргу розгляду за його відсутності (а.с. 132-133).
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , здійснює фактичне споживання природного газу за вказаною адресою та оплачує його на підставі наданих йому рахунків, що свідчить про приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в кому просив визнати дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо нарахування заборгованості в розмірі 407000 грн. за порушення, яке виразилось в наявності несанкціонованого газопроводу неправомірними, скасувати нараховану заборгованість в сумі 407000 грн., та зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зробити перерахунок заборгованості за не облікований газ за період з 21 червня 2015 року по 20 червня 2017 року за адресою АДРЕСА_2 , о/р № НОМЕР_1 .
Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,        від 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України   06 листопада 2015 року за № 1379/27824 (далі - Кодекс газорозподільних систем), Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня  2005 року № 619 (далі - Положення).
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статей  11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.
Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає в тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Здебільшого такий спосіб прямо визначений спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Так, за змістом пункту 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільних систем, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Таким чином, зазначеними положеннями законодавства прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку.
Крім того, пунктом 3.4 Положення визначено, що у разі незгоди будь-якої сторони з висновками комісії по газопостачальній (газотранспортній) організації спірні питання вирішуються у судовому порядку.
Вимога ОСОБА_1 про визнання дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо нарахування заборгованості в розмірі 407000 грн. за порушення, яке виразилось в наявності несанкціонованого газопроводу неправомірними, скасування нарахованої заборгованість в сумі 407000 грн., та зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зробити перерахунок заборгованості за не облікований газ за період з 21 червня 2015 року по 20 червня 2017 року за адресою АДРЕСА_2 , о /р № НОМЕР_1 , є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки дії та рішення відповідача щодо визначення розміру заборгованості та припинення газопостачання до її квартири, де вона мешкає з малолітньою дитиною, безпосередньо впливають на її права та обов`язки, як споживача послуг з газопостачання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19).
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції, виходив з того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права і не врахував, що право споживача оскаржити в судовому порядку акт про нарахування заборгованості за спожиті послуги газопостачання та про нарахування заборгованості, закріплено у вищенаведених спеціальних нормативно-правових актах.
Тому висновок суду першої інстанцій про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, є помилковим.
Разом з тим, дослідивши доводи ОСОБА_1 колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність з огляду на наступне. 
Так, за приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегією суддів встановлено, що у провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебувала справа № 310/5562/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. У зазначеній справі позивачем заявлялись вимоги про визнання дії ПАТ «Запоріжгаз» по складанню акту про порушення від 21 червня 2017 року № 1260 до споживача ОСОБА_1 неправомірними; про визнання дії ПАТ «Запоріжгаз» по відключенню житлового будинку по АДРЕСА_2 від послуг газопостачання, неправомірними; про визнання дії ПАТ «Запоріжгаз» по проведенню перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості у розмірі 407000,07 грн. неправомірними; про зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_2 .
За результати розгляду вищезазначеного позову, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року залишено без змін (а.с. 63-70). 
Також, у провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебувала справа № 310/4380/18 за позовом АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. За результатами розгляду якої, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Запоріжгаз» вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу в сумі 407000,07 грн. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року залишено без змін. (а.с. 123-130). 
Вбачається, що під час перегляду вищезазначених справ, судами було досліджено правомірність дій АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» щодо складання акту про порушення від 21 червня 2017 року № 1260, щодо відключення житлового будинку по АДРЕСА_2 від послуг газопостачання, щодо проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості у розмірі 407000,07 грн. 
Крім того, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили 19 лютого 2020 року з ОСОБА_1 стягнута заборгованість у розмірі 407000,07 грн., нарахована на підставі акту про порушення №1260 від 21 червня 2017 року, та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» №1082 від 21 липня 2017 року про його задоволення, неправомірність яких ОСОБА_1 просив визнати в рамках цієї справи. 
Відповідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).
Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» в п.93 Суд зазначив, що Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 параграф 1 Конвенції (995 004), передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
При цьому, доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з висновками суддів та фактичними преюдиційними обставинами, встановленими під час розгляду справ №310/4380/18 та № 310/5562/17.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючі вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішенняпідлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2020 року у цій справі - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 27 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: