Ухвала 
 
26 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 357/5469/15
провадження № 61-39005св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. Погрібного С. О.
Яремка В. В. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу у Київській області Губенко Тетяна Анатоліївна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про залучення до участі у справі як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу у Київській області Губенко Тетяна Анатоліївна, ОСОБА_2 , за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року у складі судді Кошель Л. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 16 травня 2018 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», банк) звернулося до суду з позовом, надалі уточненим, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу у Київській області Губенко Т. А., про звернення стягнення на предмет іпотеки.
На обґрунтування позову банк посилався на такі обставини. 18 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір 
№ 18-07-Ип/40, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 200 000 дол. США. На забезпечення виконання зобов`язання між банком та ОСОБА_2 18 вересня 2007 року укладений іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, за тією ж адресою. У 2010 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору, договорів іпотеки та поруки недійсними. 25 січня 2011 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2010 року про часткове задоволення позову та заяви ОСОБА_2 нотаріус зняв заборону на відчуження нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, та вилучив відповідний запис з Державного реєстру іпотек. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2011 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , зустрічну позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 228 840,92 грн. У грудні 2011 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, яку було задоволено 29 серпня 2012 року. 
З урахуванням наведеного просив у рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 18-07-Ип/40 у розмірі 21 313 414,05 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 278,2 кв. м, житловою площею 110,2 кв. м, позначений за планом літерою «А», з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210300000:04:024:0003, цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських споруд, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною у порядку частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) на рівні 1 522 040 грн.
04 липня 2014 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області замінено відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_1 , з тих підстав, що останній 25 січня 2011 року набув спірний будинок та земельну ділянку у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу у Київській області Кушнір Н. Б. ОСОБА_2. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, який надалі уточнив. Просив суд визнати недійсним іпотечний договір від 18 вересня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 5016; зобов`язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надати приватному нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т. А. письмове повідомлення щодо виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна.
На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2012 року у справі № 1003/10406/12 встановлено, що кредитний договір 
№ 18-07-Ип/40 є неукладеним, тому таке зобов`язання не може забезпечуватись договором іпотеки (т. 3, а. с. 2-3). 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2015 року до спільного розгляду з первісною позовною заявою прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу у Київській області Губенко Т. А., ОСОБА_2 , про визнання недійсним іпотечного договору та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року первісний позов задоволено. У рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 18-07-Ип/40 у розмірі 21 313 414,05 грн, що складається з: суми строкової заборгованості за кредитом - 95 153,67 дол. США, що в еквіваленті - 2 078 933,84 грн; суми простроченої заборгованості за кредитом - 88 790,63 дол. США, що в еквіваленті - 1 939 913,05 грн; суми строкової заборгованості за відсотками - 2 350,40 дол. США, що в еквіваленті - 51 351,95 грн; суми простроченої заборгованості за відсотками 137 570,73 дол. США, що в еквіваленті - 3 005 669,11 грн; суми строкової та простроченої заборгованості з комісії - 1 919 грн та 125 992 грн; пені за прострочення заборгованості за основним боргом кредиту, відсотках та комісії - 14 108 635,10 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 278,2 кв. м, житловою площею 110,2 кв. м, позначений за планом літерою «А», з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210300000:04:024:0003, цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських споруд, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною у порядку частини шостої статті 38 Закону № 898-IV на рівні 1 522 040 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість за кредитним договором становить 21 313 414,05 грн. Зазначений розрахунок не спростований, альтернативний розрахунок не надано. Матеріали справи не містять доказів погашення суми заборгованості, що об`єктивно вказує на право банку реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності правових підстав у банку задовольняти свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, яке набуто ОСОБА_1 у власність, суд виходив із положень статті 23 Закону № 898-IV, якими законодавець передбачив, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, навіть якщо предмет іпотеки було реалізовано під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на це майно, однак надалі підстави для такого виключення з реєстру було скасовано, то іпотека поновлюється. Отже, права позивача порушені відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору від 18 вересня 2007 року, суд вважав, що договір є таким, що укладений відповідно до чинного законодавства України та відповідає положенням статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 16 травня 2018 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення первісного позову. Щодо вирішення зустрічної позовної вимоги, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог, оскільки іпотечний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та відсутні підстави для визнання його недійсним.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У липні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції позбавив його права на участь у судовому засіданні, оскільки не повідомив його про час та дату апеляційного розгляду справи, призначеного на 16 травня 2018 року, що є безумовною підставою для скасування рішення суду та передачі справи на новий розгляд. Справу розглянуто неповноважним складом суду. Після заміни двох суддів у складі суду не було постановлено відповідної ухвали. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що відповідач звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження до вирішення справи № 357/14534/17, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні зазначеного клопотання. Суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили інформації щодо продажу банком права вимоги за кредитним договором № 18-07-Ип/40, хоча ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову банку з тих підстав, що заяву банку про поворот виконання рішення суду задоволено та зобов`язано приватного нотаріуса Губенко Т. А. внести спірне нерухоме майно до Державного реєстру іпотек, однак суд не врахував, що надалі, за наслідками нового розгляду заяви, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року № 2-1652/10 у задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовлено. Також суди попередніх інстанцій не врахували, що у спірному будинку проживає малолітній син заявника, а договір іпотеки грубо порушує права його сина на користування жилим приміщенням та земельною ділянкою, а також його право на житло. Зазначає, що він придбав спірне майно за власні кошти, в той час, коли майно не перебувало під обтяженням, він є добросовісним набувачем, а тому не має відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 . Крім того, заявник просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування єдиної судової практики. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали та зупинено виконання рішення суду першої інстанції до закінчення перегляду судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Короткий зміст вимог заяви
У липні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна») про залучення до участі у справі як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
Заява обґрунтовується тим, що 22 березня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладені догови про відступлення прав вимоги, за умовами яких ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги, зокрема, за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 18-07-Ип/40, за договором поруки від 18 вересня 2007 року 
№ 18-07-П/40 та за іпотечним договором від 18 вересня 2007 року.
На підставі зазначеного ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло прав нового кредитора за вказаними договорами.
Правове обґрунтування та висновки Верховного Суду
Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
З огляду на те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 22 березня 2019 року відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 18-07-Ип/40, за договором поруки від 18 вересня 2007 року № 18-07-П/40 та за іпотечним договором від 18 вересня 2007 року, то заява ТОВ «Росвен Інвест Україна» про залучення до участі у справі як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 55 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про залучення до участі у справі як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.
Залучити до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                            І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                       А. С. Олійник
 
                                                                                                                       С. О. Погрібний
 
                                                                                                                      В. В. Яремко