Єдиний унікальний номер 219/3518/20
Номер провадження 23-з/804/104/20 

Єдиний унікальний номер: 219/3518/20
Номер провадження:23-з/804/104/20

ПОСТАНОВА

14 липня 2020 року                                                                                                  місто Бахмут 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Смірнова В.В., при секретарі судового засідання Юрченко Т.С., за участю заявника ОСОБА_1 та його захисника Романенка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті заяву ОСОБА_1 про відвід судді Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Романенка О.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року, 

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Донецького апеляційного суду під головуванням судді-доповідача Залізняк Р.М. перебуває апеляційна скарга захисника Романенка О.В., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн.
До Донецького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. у розгляді цієї апеляційної скарги, посилаючись на те, що 30 червня 2020 року його захисником Романенком О.В. до Донецького апеляційного суду подана письмова заява про видачу копії технічного фіксування судового засідання по справі про адміністративне правопорушення стосовно нього для формування правової позиції та доказової бази. Проте, суддею Залізняк Р.М. було безпідставно відмовлено у видачі копії технічного запису до закінчення розгляду справи. Зазначає, що у цьому він вбачає створення штучних перешкод йому та його захиснику у реалізації захисту своїх прав у суді апеляційної інстанції.
Також 26.06.2020 у судовому засіданні суддею Залізняк Р.М. було розглянуто клопотання його захисника Романенка О.В. про поновлення строку на оскарження постанови судді про адміністративне правопорушення та постановлено постанову, якою поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді про адміністративне правопорушення. Але станом на 07.07.2020 зазначена постанова в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня. На думку заявника, суддя Залізняк Р.М. навмисно не вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень процесуальні рішення для непоінформованості його та його захисника про перебіг розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Також зазначає, що суддя Залізняк Р.М. не викликає у нього довіру як учасника справи до судді. 
З метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності і неупередженості судді у даній справі, з метою забезпечення права на справедливий суд, заявляє відвід головуючої по справі судді Залізняк Р.М.
Вислухавши заявника ОСОБА_1 та його захисника Романенка О.В., які підтримали клопотання про відвід судді Залізняк Р.М., дослідивши доводи, зазначені в заяві, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про відвід судді Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Нормами чинного КУпАП порядок вирішення питання про відвід судді не передбачено, відтак, застосуванню підлягає принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, як то кримінального процесуального законодавства, де параграф 6 глави 3 КПК України регулює, зокрема, відвід судді.
Положеннями статті 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, перелік яких є вичерпаним. Так, згідно пункту 4 частини 1 даної норми процесуального права суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно частини 1 статті 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»).
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що неупередженість судді для відсторонення його від справи має бути наявною та підтвердженою доказами, суддя вважається безстороннім допоки не доведено протилежного. Неупередженість судді презюмується, відтак, для відводу судді має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, прихильності, уподовань тощо, крім того, слід визначитись з тим, чи є факти, що можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Стосовно вимоги безсторонності (неупередженості) суду, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Findlay v. United Kingdom» від 25.02.1997 зазначив, що неупередженість має два аспекти: 1) суд повинен бути суб`єктивно вільним від особистих упереджень чи переваг у конкретній справі; 2) суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тобто повинен гарантовано виключати будь-який обґрунтований сумнів щодо конкретної справи (рішення у справах «Bulut v. Austria» від 22.02.1996, «Thomann v. Switzerland» від 10.065.1996, « Bochan v. Ukraine» від 03.05.2007).
Відповідно до суб`єктивного критерію безсторонності, жоден з членів суду не має виявляти будь-якої особистої прихильності або упередженості. Застосовуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини неодноразово ухвалював, що «особиста безсторонність судді має презумуватися, доки не доведено протилежне» (рішення суду у справі «LeCompte,Van Leuved and DeMeyere v. Belgium» від 23.06.1981).
Неупередженість судового розгляду передбачає, що суддя при здійсненні правосуддя у конкретній справі є суб`єктивно вільним від особистих переконань стосовно учасників судового провадження, його дії повинні виключати будь-які обґрунтовані сумніви у цьому, тобто суддя повинен бути об`єктивно безстороннім. Суддя не повинен мати будь-якого інтересу у провадженні за винятком одного - правильного застосування закону.
Неупередженість - категорія, у тому числі суб`єктивна, що залежить не тільки від об`єктивних умов, а й від вольових настанов суб`єкта. Неупередженість передбачає, що суддя прямо чи непрямо незацікавлений у вирішенні провадження, що є предметом його розгляду. 
Під прямою особистою зацікавленістю слід розуміти таку зацікавленість у провадженні, коли суддя має особистий матеріальний чи інший інтерес, який буде чи може бути затронутий під час судового розгляду.
Під непрямою особистою зацікавленістю слід розуміти таку зацікавленість, коли суддя, хоча безпосередньо и не зацікавлений у результаті судового розгляду, однак зацікавлені інші особи, інтереси яких не байдужі судді у зв`язку з родинними, дружніми зв`язками, через близькі стосунки тощо.
Отже, особиста чи суб`єктивна безсторонність суддів презумується, доки не доведено інше. В межах суб`єктивного тесту заявник має надати документ щодо упередженості суду.
Вважаю, що заявник ОСОБА_1 не надав, передбачених ст. 75 КПК України, доказів наявності обставин упередженості судді Залізняк Р.М. Зазначені у заяві про відвід доводи (ненадання копії диску технічного фіксування судового засідання від 30.06.2020, відсутність судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень) не є підставою для відводу судді. 
Крім того, необхідно зазначити, що діючий Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить детального процесуального регулювання процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Ураховуючи вище наведене, приходжу до висновку, що припущення заявника ОСОБА_1 щодо упередженості судді не підтверджуються будь-якими об`єктивними відомостями, заява про відвід судді Залізняк Р.М. у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, підстави для її задоволення відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 75, 81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Романенка О.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року - відмовити.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:          В.В.Смірнова