ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6442/20 Справа № 208/798/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року,  -
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року – ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, в якій просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кіпарісово, Надєждінського району, Приморського краю, Російської Федерації та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, зареєстрованого у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 39. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що що 16 лютого 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 39. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 653, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 827. Сімейне життя позивача та відповідача не склалося. Відповідачем неодноразово вчинювалось насильство в сім`ї, як психологічного так і фізичного характерів, постійні образи, сварки, створення нестерпних умов для життя, різні погляди на ведення побуту, втрата почуття любові та взаємоповаги, стали причиною розпаду сімейних відносин. На теперішній час, кожен живе своїм життям і не намагається перейнятися проблемами один одного. Фактичне проживання однією сім`єю припинили з 07 січня 2020 року, не ведемо спільного господарства та маємо окремий бюджет. Всі спроби позивача зберегти сім`ю та примиритись позитивного результату не надали. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем за місцем її мешкання. Майнового спору між нами не має (а.с. 2-4).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 - задоволені повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 16 лютого 2008 року, Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 39 — розірвано.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат (а.с. 30-35)
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати частково та змінити рішення і в мотивувальній частині зазначити, що постійне місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 є місце проживання батька ОСОБА_2 .
В резолютивній частині зазначити: з державного бюджету повернути позивачу ОСОБА_1 50% сплаченого нею судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін,а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2008 року, Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено запис №39 (а.с.7).
Дошлюбним прізвищем відповідача – ОСОБА_1 є « ОСОБА_6 », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 653 (а.с. 8);
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 827 (а.с. 9).
Як встановлено судом, місцем постійного проживання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є місце проживання матері – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено сторонами.
Спору про місце проживання дитини не має.
Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам, а тому зберегти шлюб не є можливим.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та та обґрунтованими.

Із вказаними висновками суду погоджується й колегія суддів.
Згідно ч. 1 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.
Згідно п. 14 цієї постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказано, що у випадку коли при розірванні шлюбу у судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотримання закону, який регулює ці правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 подавав до суду 1 інстанції відзив на позовну заяву в якому не заперечував проти того, що діти залишаться жити разом з матір`ю, а лише вказував на те, що діти постійно проживають з ним (а.с. 21-23).

Таким чином, при розгляді справи про розірвання шлюбу, відповідач не заперечував щоб діти сторін залишилась проживати з матір`ю, позивачкою у справі. Дана обставина й стала підставою для суду першої інстанції зазначити у рішенні про те, що діти залишаються проживати з матір`ю ОСОБА_1 що узгоджується з приписами ч.1 ст.160 СК України.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді справи про розірвання шлюбу, спір про місце проживання дітей не вирішував, оскільки він на момент постановлення оскаржуваного рішення між сторонами був відсутній і це не було предметом розгляду справи про розірвання шлюбу між подружжям.

Колегія суддів зазначає, що у разі виникнення між сторонами спору про визначення місця проживання їх дітей, кожен із колишнього подружжя не позбавлений права звернутись до суду із відповідними вимогами. 

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2     –  залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: