ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/8994/14
касаційне провадження № К/9901/8588/18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Шипуліної Т.М.,  Хохуляка В.В., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Інспекція) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 (суддя Горбалінський В.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 (головуючий суддя - Круговий О.О., судді - Дадим Ю.М., Уханенко С.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРІ УКРАЇНА» (далі - Товариство) до Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

У С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому просило визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення № 0002322205 від 19.06.2014.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що: на дату складання Інспекцією акта перевірки від 30.05.2014 № 1148/2204/37989494, на підставі висновків якого було прийняте податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, грошове зобов`язання, визначене згідно податкового повідомлення-рішення № 0003062201 від 15.11.2013 (податкове повідомлення-рішення № 0000372201 від 10.02.2014, прийняте з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.01.2014 № 433/10/04-36-10-08-09) мало неузгодженим до дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 804/5544/14, з огляду на що у Товариства був відсутній обов`язок відображати його у податковій звітності.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 29.07.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № 0002322205 від 19.06.2014.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що станом на дату проведення камеральної перевірки сума грошового зобов`язання, визначена Товариству згідно податкового повідомлення-рішення № 0003062201 від 15.11.2013 (податкове повідомлення-рішення № 0000372201 від 10.02.2014, прийняте з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.01.2014 № 433/10/04-36-10-08-09), була неузгодженою, з огляду на що у Товариства був відсутній обов`язок відображати у податковій звітності суму зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 31540381,00 грн. 

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 16.03.2015 відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не надали належної правової оцінки тому, що судове рішення у справі № 804/5544/14 не набрало законної сили, тоді як права та обов`язки платника податків щодо використання суми від`ємного значення у наступних податкових періодах виникають лише після набрання законної сили судовим рішенням. Решта доводів Інспекції зводиться до цитування норм податкового законодавства та змісту акту перевірки.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10.07.2020 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи та призначив попередній розгляд справи на 14.07.2020.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Інспекція провела камеральну перевірку даних, задекларований Товариством у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2014 року, результати якої оформлені актом № 1148/2204/37989494 від 30.05.2014, за висновками якої Товариством були порушені вимоги підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариством було завищено суму від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на 31504381,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що за результатами позапланової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.08.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.08.2013 (акт від 31.10.2013 № 794/2201/37989494) було складене податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 15.11.2013 № 0003062201 про зменшення суми від`ємного значення на 31540381,00 грн. (податкове повідомлення-рішення № 0000372201 від 10.02.2014 з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.01.2014 № 433/10/04-36-10-08-09), з огляду на що Товариство зобов`язане було відобразити суму зменшення залишку від`ємного значення зі знаком «-» у рядку 21.3 податкової декларації з податку на додану вартість податкового (звітного) періоду, в якому таке податкове повідомлення-рішення було отримане, тоді як Товариство у декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року відповідних дій не вчинило, зменшення суми від`ємного значення згідно податкового повідомлення-рішення від 15.11.2013 № 0003062201 (з урахуванням процедури адміністративного оскарження) не відобразило.

19.09.2014 Інспекція на підставі висновків вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № 0002322205, яким зменшила Товариству розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2014 року на 31540381,00 грн.

Також судами було встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 15.11.2013 № 0003062201 було оскаржене Товариством в адміністративному порядку, за наслідками якого з урахуванням  рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.01.2014 № 433/10/04-36-10-08-09 Інспекцією було прийняте податкове повідомлення-рішення рішення № 0000372201 від 10.02.2014, яке було оскаржене Товариством у судовому порядку (справа № 804/5544/14), за наслідками якого на дату складення акту перевірки № 1148/2204/37989494 від 30.05.2014 судами не було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктами 200.1-200.3 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від`ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної контролюючим органом.

Положеннями підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктами 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на те, що на дату проведення камеральної перевірки сума грошового зобов`язання, визначена Товариству згідно податкового повідомлення-рішення № 0003062201 від 15.11.2013 (податкове повідомлення-рішення № 0000372201 від 10.02.2014, прийняте з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.01.2014 № 433/10/04-36-10-08-09), була неузгодженою, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що у Товариства був відсутній обов`язок відображати у податковій звітності суму зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 31540381,00 грн., з урахуванням того, що доводів недотримання платником податків строків адміністративного та/або судового оскарження податкового повідомлення-рішення № 0003062201 від 15.11.2013 під час розгляду даної справи Інспекція не наводила. Не містить таких доводів і касаційна скарга.

При цьому, судом касаційної інстанції враховано, що постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13.06.2019 касаційну скаргу Товариства було задоволено частково: постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 у частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.02.2014 № 0000372201 в частині зменшення Товариству розміру від`ємного значення податку на додану вартість в сумі  30076582,00 грн. скасовано та направлено справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 залишено без змін.

В свою чергу, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 позов Товариства було задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0000372201 від 10.02.2014 в частині зменшення Товариству розміру від`ємного значення податку на додану вартість в сумі 30076582,00 грн.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухвалених у даній справі рішень відсутні. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягають залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 - залишенню без змін. 

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева Т.М. Шипуліна   В.В. Хохуляк