ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року	Львів	Справа № 260/880/19 пров. № А/857/5025/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                       Святецького В.В., 
суддів                                                            Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,
          з участю секретаря судового засідання      Гнідець Р.І.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року  у справі № 260/880/19 (головуючий суддя Рейті С.І.,  м. Ужгород, повний текст складений 26 березня 2020 року)  за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради (Управління державного архітектурно-будівельного контролю), Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Закарпатське обласне комунальне підприємство ,,Міжнародний аеропорт Ужгород”, про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,  -   

В С Т А Н О В И В :

           20 червня 2019 року Державна авіаційна служба України (далі - Державіаслужба) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, в якому просила:
а)  зобов`язати ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби від 14.03.2019 року № 173;
б) зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 Ужгород АДРЕСА_2 ;
в) визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури  Ужгородської  міської  ради  в  частині  не  погодження  об`єкта будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13;
г) визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 23.10.2017 № 38 та від 28.11.2018 № 106-М по об`єкту будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13, та скасувати їх;
д) визнати протиправними дії Управління державної архітектурно  будівельної інспекції у Закарпатській області щодо видачі повідомлення про початок виконання будівельних робіт №№  ЗК  061173180659,  ЗК  061173350215 по об`єкту будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13, та скасувати їх.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеного обстеження приаеродромної території аеродрому ,,Ужгород” щодо питань забудови виявлений факт будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13  без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України, що є порушенням норм чинного законодавства. У зв`язку з цим Державіаслужба України прийняла рішення про припинення будівництва та скерувала його на адресу місця реєстрації забудовника. Однак, забудовник в добровільному порядку рішення не виконав. 
Незважаючи на законодавчі вимоги щодо обов`язку погодження умов забудови приаеродромної території з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради надало ОСОБА_1 Містобудівні умови та обмеження забудови з порушенням норм містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил, а тому такі підлягають скасуванню. 
Також на думку позивача підлягають скасуванню повідомлення про початок виконання будівельних робіт за №  ЗК  061173180659,  № ЗК  061173350215  щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, АДРЕСА_2 . 
Всупереч законодавчим вимогам спеціально уповноваженим органом державного контролю (нагляду) у сфері містобудування проігноровано обґрунтоване звернення Державіаслужби про порушення вимог містобудівного законодавства, не призначено позапланову перевірку з вказаних питань та не вжито передбачених законом заходів реагування, що свідчить про бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області.
Ухвалою від 29.10.2019 року суд замінив неналежного відповідача - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України на належного - виконавчий комітет Ужгородської міської ради (Управління державного архітектурно-будівельного контролю).
Рішенням від 24 березня 2020 року  Закарпатський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю. 
          Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Державіаслужба подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення винесене з порушенням вимог чинного законодавства, без урахування всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.  
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства щодо будівництва на приаеродромній території, а рішення Державіаслужби про припинення будівництва від 14.03.2019 № 173 винесене на підставі закону, не оскаржене та не скасоване у визначеному  порядку, а тому підлягає негайному виконанню.
Відповідно до сертифікату аеродрому ,,Ужгород” № АП 06-01 серії АА № 014744 від 30.09.2014, виданого Державіаслужбою, аеродром ,,Ужгород” відноситься до класу ,,Г” коду ,,ЗС” та має розміри злітно-посадкової смуги 2038 х 40 м та приаеродромну територію в радіусі 50 км від контрольної точки аеродрому (КТА).
15.02.2016 сертифікат аеродрому ,,Ужгород” № АП 06-01 від 30.09.2014 був призупинений до усунення порушень та рішенням Державіаслужби від 02.03.2016 зазначений сертифікат був відновлений в дії до 30 вересня 2017 року, після чого введено в дію сертифікати аеродрому ,,Ужгород” № АП 06-01 серії АА № 018092 від 30.09.2017, № АП 06-01 серії АА № 018621 від 30.03.2018, № АП 06-01 серії АА № 019112 від 02.10.2018. 
На даний момент аеродрому ,,Ужгород” виданий сертифікат № АП 06-01 серії АА № 019642 від 30.03.2019, який дійсний до 30.03.2022.
Таким чином, на момент отримання відповідачем ОСОБА_1 документів, на підставі яких здійснюється будівництво за адресою: АДРЕСА_3 . Ужгород, вул. Вузька, буд. 13 аеродром ,,Ужгород” був внесений до Державного реєстру аеродромів цивільної авіації України та мав відповідний сертифікат.
Підтвердженням факту здійснення ОСОБА_1 будівництва за адресою: АДРЕСА_2 є містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 23.10.2017 № 38 та від 28.11.2018 № 106-М та повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ЗК 061173180659, та № ЗК 061173350215.
Таким чином, Державіаслужба вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_1 виконати законне рішення Державіаслужби та зобов`язати знести самочинний об`єкт будівництва.
Статтею 69 Повітряного кодексу України  та статтею 72 Земельного кодексу України чітко встановлено, що органи місцевого самоврядування здійснюють визначення умов забудови, використання землі та споруд та здійснення, зокрема, будівництва на приаеродромній території за погодження з експлуатантом аеродрому та Державіаслужбою.
У Повітряному кодексі України не вказано, що таке погодження здійснюється тільки після доведення інформації про розміри приаеродромної території.
Отже, враховуючи не вчинення Управлінням містобудування та архітектури УМР дії щодо погодження об`єкта будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, буд. 13 з Державною авіаційною службою України, така бездіяльність відповідача є протиправною та він має бути зобов`язаний судом вчинити такі дії.
Згідно з пунктом 3.2 ДБН В.2.2-24:2009 не рекомендується розташування висотних будинків на приаеродромних територіях та в зонах маневрування повітряних суден на території України, а також у зонах обмеження житлової забудови навколо аеродрому через негативний вплив авіаційного шуму, електромагнітного випромінювання та інших впливів і ризиків. Розташування висотних будинків у зонах обмеження житлової забудови вирішується на основі висновків санітарно-епідеміологічної експертизи.
Враховуючи вищевикладене, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 23.10.2017 № 38 та від 28.11.2018 № 106-М видані Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради з порушенням законодавства, зокрема, частини третьої статті 69 Повітряного кодексу України, а тому підлягають скасуванню, а дії щодо їх видачі мають бути визнані протиправними.
При цьому, Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради  не враховано наявність планувальних обмежень, а саме, що відповідна земельна ділянка знаходиться у межах приаеродромної території аеродрому ,,Ужгород”.
Оскільки містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 23.10.2017 № 38 та від 28.11.2018 № 106-М за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13,  видані з порушенням норм законодавства України, документи прийняті на їх основі, а саме повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ЗК 061173350215 також є таким, що видано з порушенням, а тому підлягає скасуванню, а дії щодо його видачі мають бути визнанні протиправними.
Своїми діями відповідач ОСОБА_1 створює загрозу безпеці авіації, інтересам держави, національній безпеці та потребам суспільства, а тому об`єкт будівництва за адресою: м АДРЕСА_4 Ужгород АДРЕСА_2 , підлягає знесенню, а ділянка поверненню в попередній стан.
З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідачі ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує   правомірність оскарженого позивачем  рішення суду першої інстанції та просить  залишити рішення без змін, а вимоги апеляційної скарги – відхилити. 
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду, яке проводиться в режимі відеоконференції, підтримала вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 , представники інших відповідачів та третьої особи  в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення частково з таких підстав. 
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 22.02.2019 на адресу Державіаслужби надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому ,,Ужгород” щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 року № 01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства ,,Міжнародний аеропорт Ужгород” (т.1 а.с.49  - 55).
В акті зазначено, що обстеження проведене у період з 15.11.2018 року по 25.01.2019 року за участі представників СБУ в Закарпатській області на підставі наказу від 14.11.2018 року № 102.
Відповідно до п. 3 акту, при обстеженні приаеродромної території на предмет виявлення фактів будівництва з порушенням вимог Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, були здійснені виїзди на об`єкти будівництва, що ведуться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування, без погодження Державіаслужби, серед яких, за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13, вид об`єкта  - будівництво офісно-житлової будівлі, забудовник/власник  ОСОБА_1 . 
На підставі зазначеного акту обстеження, враховуючи здійснення будівництва на приаеродромній території аеродрому ,,Ужгород” без попереднього погодження місця розташування і висоти такого об`єкта будівництва з експлуатантом аеродрому, відповідними органами, органами місцевого самоврядування, Державіаслужба прийняла  рішення № 173 від 14.03.2019 року про припинення будівництва (діяльності, передбаченої частиною другою  статті 69 Повітряного кодексу України) на приаеродромній території, яким Державіаслужба вимагала негайно припинити будівництво за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13, що здійснюється ОСОБА_1 , до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства. Окрім того, відповідача ОСОБА_1 зобов`язано невідкладно вжити заходів щодо погодження місця розташування та висоти об`єкта на приаеродромній території у відповідно до вимог пунктів 56, 57, 60 Положення про використання повітряного простору України та у спосіб, передбачений Порядком погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (т.1 а.с.25 ).
В подальшому, 04.04.2019 року Державіаслужба надіслала на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Ужгородської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради звернення щодо надання копій документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та/або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, по об`єкту будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Вузька, 13. Окрім того, у зверненнях Державіаслужба просила зазначених суб`єктів владних повноважень в межах компетенції вжити заходи, спрямовані на припинення будівництва без передбачених чинним законодавством України погоджень, про результати яких додатково повідомити уповноважений орган (т. 1 а.с.26-29, 32-35).
Однак, зазначеними у зверненні адресатами витребувані документи надані не були.
Листом № 1007-1-18/471 від 18.04.2019 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області повідомило, що відповідно до законодавчих змін з 10.09.2016 року функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Ужгород здійснює Управління ДАБК Ужгородської міської ради, з огляду на що з приводу порушених у зверненні питань рекомендовано звернутися до уповноваженого органу (т. 1 а.с.41-42 ).
Листом № 1210/03-06 від 06.05.2019 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради повідомив Державіаслужбу про те, що суб`єктами правовідносин на предмет погодження наміру забудови та здійснення будівництва на приаеродромній території є Державіаслужба, експлуатант аеродрому, орган місцевого самоврядування, яким надані вихідні дані для проектування, а також фізичні та юридичні особи, які здійснюють будівництво в межах приаеродромної території, оскільки саме на етапі видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки вчиняються зазначені дії. Разом з тим, функції державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються на етапі виконання підготовчих та будівельних робіт, а також прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Тому органи державного архітектурно-будівельного контролю на вказаному етапі забудови вправі перевіряти тільки наявність у замовника будівництва містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, належним чином розробленої проектної документації на будівництво, проходження такою експертизи у разі її обов`язковості, здійснення будівельних робіт у відповідності до проектних рішень та будівельних норм, а також вихідних даних на проектування. Отже, не погодження наміру забудови у порядку, визначному  Повітряним кодексом України, у разі відсутності посилання на необхідність здійснення такого в містобудівних умовах та обмеженнях не може бути належною підставою для відмови забудовнику у видачі дозвільних документів (т.1 а.с.36-40).
У відповідь на скероване Державіаслужбою звернення листом від 23.05.2019 року Управління містобудування та архітектури повідомило, що при наданні містобудівних умов та обмежень перевіряється відповідність цільового і функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні, якою в даному випадку є генеральний план м. Ужгорода, затверджений рішенням ХХІХ сесії Ужгородської міської ради ІV скликання № 313 від 04.06.2004 року, яким передбачено перенесення регулярних рейсів на аеродром ,,Мукачево” та скорочення злітно-посадкової смуги аеродрому ,,Ужгород”. Проте на момент надання зазначених містобудівних умов та обмежень експлуатантом аеродрому не було надано графічні матеріали схеми планувальних обмежень та схеми меж приаеродромної території, які б візуалізували необхідні обмеження (т.1 а.с.30-31 ).
Вважаючи протиправними дії ОСОБА_1 та вказаних суб`єктів владних повноважень щодо видачі дозвільних документів та здійснення будівництва на приаеродромній території без погодження з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації, оскільки такі можуть призвести до негативних наслідків в результаті можливої авіаційної події, враховуючи невиконання рішення Державіаслужби у добровільному порядку у встановлені строки, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінки спірним правовідносинам та оскарженому рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 № 520, визначено, що Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Відповідно до п. 30 частини третьої цього Положення основними завданнями Державіаслужби є: погодження місця розташування, висоту об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації.
Згідно з п. 1.2 Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затвердженого  наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 № 721,  дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, які займаються будівництвом об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, провайдерів аеронавігаційного обслуговування та експлуатантів аеродромів (вертодромів).
Відповідно до п. 3.4 Порядку № 721 Державіаслужба України розглядає матеріали, проводить оцінку розміщення об`єктів, що проектуються з урахуванням Висновку експлуатанта, Висновку провайдера, та надає висновок щодо погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (додаток 4 до цього Порядку), або готує обґрунтовану відмову у наданні погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (додаток 5 до цього Порядку).
Згідно з приписами пункту 10 статті 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.
У постанові від 06.02.2019 у справі № 810/3046/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Державіаслужба є уповноваженим органом з питань цивільної авіації, до повноважень якого належить погодження місця розташування, висоти об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації. За рішенням Державіаслужби органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані припинити будівництво до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.
Аналіз наведених вище положень      статті 69 Повітряного кодексу України    у взаємозв`язку з нормами Положення № 520 та Порядку № 721 дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, яке є обов`язковим для органів виконавчої влади, юридичних та фізичних осіб незалежно від форми власності, які допустили це порушення.                    
Так, позивач зазначає, що під час проведення перевірки при аеродромних територій аеродрому були встановлені будівництва не погоджені з Державіаслужбою.
Зокрема, процедура звернення суб`єктів за погодженням місця розташування та висоти об`єктів на при аеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації передбачено Порядком № 721  .
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що  докази погодження з Державіаслужбою об`єкта будівництва за адресою: м.Ужгород, АДРЕСА_5 . АДРЕСА_2 ,13, що здійснюється відповідачем ОСОБА_1 відсутні, що також не заперечується сторонами.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не погодив будівництво з Державіаслужбою, у позивача були законні підстави для прийняття рішення № 173 від 14.03.2019 про припинення будівництва об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , що здійснюється відповідачем ОСОБА_1 .
Доказів виконання зазначеного рішення матеріали справи не містять, виконання оскаржуваних рішень відповідачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не підтверджено.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не виконав рішення Державіаслужби щодо погодження будівництва за вказаною адресою, зокрема не вчинив будь-яких дій щодо отримання необхідних дозволів, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення позовної вимоги в частині  зобов`язання ОСОБА_1     виконати рішення Державіаслужби № 173 від 14.03.2019.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження умов забудови, використання землі і споруд та здійснення будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , що здійснюється ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 69 Повітряного кодексу України     визначено, що будівлі і природні об`єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден. На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать, зокрема, будівництво.
Відповідно до  частин третьої-четвертої цїєї ж статті визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Інформація про розміри приаеродромної території доводиться експлуатантом аеродрому або постійного злітно-посадкового майданчика чи уповноваженою ним особою до відома відповідних органів місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень яких знаходиться земельна ділянка, яка повністю чи частково належить до приаеродромної території. Розмір приаеродромної території залежить від розмірів аеродрому та визначається авіаційними правилами України.
Отже, для запобігання порушення умов погодження, незаконному будівництву саме - експлуатант аеродрому повинен здійснювати контроль за станом приаеродромної території.
Згідно з пунктом 149 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 401  (в редакції чинній на час видачі містобудівних умов та обмежень -23.10.2017), з метою запобігання забрудненню атмосферного повітря транспортними та іншими пересувними засобами і установками та зменшення впливу пов`язаних з ними фізичних факторів на здоров`я людей, діяльність підприємств, установ та організацій для кожного аеродрому встановлюються зони обмеження    житлово-цивільного, культурно-побутового та промислового будівництва, межі яких повідомляються власником аеродрому (аеропорту) чи уповноваженою ним    особою відповідним органам місцевого самоврядування для врахування під час планування, будівництва і розвитку населених пунктів, а також будівництва і реконструкції промислових, сільськогосподарських та інших об`єктів.
Суд першої інстанції встановив, що також підтверджується матеріалами справи, на момент надання відповідачу ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень, експлуатант аеродрому не надав Ужгородській міській раді графічні матеріали схеми планувальних обмежень та схеми меж приаеродромної території, які би візуалізували необхідні обмеження.
Докази надсилання інформації про розмір приаеродромної території Ужгородській міській раді Закарпатське обласне комунальне підприємство ,,Міжнародний аеропорт Ужгород” на момент розгляду питання щодо надання ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень в матеріалах справи відсутні.
В свою чергу, позивач не надав доказів на підтвердження здійснення Закарпатським обласним комунальним підприємством ,,Міжнародний аеропорт Ужгород” контролю за станом приаеродромної території для запобігання порушенню умов погодження, незаконному будівництву, що передбачено частиною п`ятою  статті 69 Повітряного кодексу України, під час якого могло бути встановлено бездіяльність Ужгородської міської ради щодо погодження умов забудови.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності протиправної бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження об`єкта будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.Вузька, 13 та відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження умов забудови, використання землі і споруд та здійснення будівництва за адресою: АДРЕСА_3 .Ужгород АДРЕСА_2 .
Згідно з пунктом 8 частини першої  статті 1 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності”  містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства № 109 від 07.07.2011 затверджений Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст (далі - Порядок № 109).
Згідно з п. 2.2 Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.
За змістом ст. 6 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності”  управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Статтею 29 зазначеного Закону( в редакції, чинній на час видання містобудівних умов та обмежень) встановлено, що  основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування (частина 1).
Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина 4).
Суд першої інстанції встановив, що Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради надано ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 38 від 23.10.2017 року, наказом № 106-М від 28.11.2018 року до яких затверджено внесення змін, на проектування об`єкту ,,Будівництво житлово-офісної будівлі” за адресою: АДРЕСА_2 .
01.12.2017 року ОСОБА_1 подав  до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване за №  ЗК  061173350215.
12.01.2019 року ОСОБА_1 подав до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт №  ЗК  071192551439, де замовник ОСОБА_1 вніс зміни в повідомлення №  ЗК  061173350215.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки були видані Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради у відповідності до генерального плану міста Ужгорода, затвердженогоXXIX сесією Ужгородської міської ради IV скликання №313 від 04.06.2004 року, згідно з яким земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться в зоні садибної житлової забудови, цільове призначення – для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень з боку Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради під час видачі Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, оскільки відсутній протиправний характер таких дій, з огляду на затвердження Містобудівних умов у відповідності до генерального плану міста Ужгорода.
Суд не може самостійно робити припущення про те, що Управлінню містобудування та архітектури Ужгородської міської ради очевидно було відомо, що земельна ділянка у м.Ужгород, вул.Вузька,13 знаходиться у межах приаеродромної території Міжнародного аеропорту ,,Ужгород” на час розробки та затвердження Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 38 від 23/10/2017.
Доводи апелянта про те, що Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради не могло не знати про знаходження об`єкта будівництва на приаеродромній території і мало перевірити відсутність пов`язаних з цією обставиною обмежень під час вивчення Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, є виключно припущеннями, що не підтверджується належними та допустимими доказами.
При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що статтею 29 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності” визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень. На час надання відповідачу ОСОБА_1  містобудівних умов та обмежень таких обставин не було, а тому ці містобудівні умови та обмеження не підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 376 ЦК України житловицй будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, при цьому знесенню передує направлення забудовнику припису, надання можливості добровільного виконання припису та приведення об`єкту будівництва у відповідність до вимог законодавства та тільки в разі невиконання припису можливе звернення з позовами про знесення самочинного об`єкту будівництва.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку не встановлено, що відповідач здійснює будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
При цьому, відсутність погодження будівництва з боку Державіаслужби об`єкту не свідчить, що такий об`єкт є самочинним будівництвом, оскільки відсутня сукупність чинників, визначених ч.1  ст. 376 ЦК України .
За таких обставин колегія  суддів визнає передчасними позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_1 знести самочинне будівництво.  
Згідно статті 36 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності”  (в редакції, чинній на час видання містобудівних умов і обмежень) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт (ч.1).
Право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: 1) подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт; 2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Відомості про скасування права на виконання будівельних робіт вносяться до реєстру (ч.7).
          В даному випадку відсутні передбачені ч.7 ст. 36 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності”  підстави для скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а тому позовні вимоги про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт також задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи викладене, колегія  суддів дійшла переконання, що спірний об`єкт будівництва може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, а тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби України від 14.03.2019 року №173. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи, однак допустився помилки в частині застосування норм матеріального права та безпідставно відмовив у задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби України.
Тому колегія суддів визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог та ухвалити нове рішення про їх задоволення.
Решта позовних вимог задоволенню ні підлягають, а тому рішення суду першої в частині вирішення решти позовних вимог необхідно залишити без змін. 
Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ст. ст.  321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року  у справі № 260/880/19  в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби України    - скасувати та прийняти постанову, якою в цій частині позов Державної авіаційної служби України задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виконати рішення Державної авіаційної служби України від рішення Державної авіаційної служби від 14.03.2019 року № 173.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 01.07.2020.