УХВАЛА

01 липня 2020 року  
Київ
справа №160/11304/19
адміністративне провадження №К/9901/13549/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Смоковича М.І., 
перевірив касаційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №160/11304/19 за позовом Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Східного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним та скасування висновку,

УСТАНОВИВ:

Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби України, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу закупівлі "Код ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Капітальний ремонт дороги по вул. Центральна в с. Велика Костромка Дніпропетровської області" (ID моніторингу UA-М-2019-10-09-000033)".

18 грудня 2019 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою  Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2020, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано висновок Східного офісу Держаудитслужби      про результати моніторингу закупівлі      Код ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Капітальний ремонт догори по вул. Центральна в с. Велика Костромка, Дніпропетровської області (ID моніторингу UA-М-2019-10-09-000033) № 441 від 28 жовтня 2019 року в частині зобов`язання Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у встановленому законодавством порядку та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

В іншій частині позовних вимог Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації - відмовлено.

На рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду відповідачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 25 травня 2020 року.
01 червня 2020 року ухвалою Верховного Суду вказана касаційна скарга відповідача залишена без руху та надано строк для усунення її недоліків шляхом надання документа про доплату судового збору в установленому законом розмірі.
На виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду відповідачем усунуто встановлені судом недоліки касаційної скарги шляхом направлення платіжного доручення про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.
Разом із касаційною скаргою позивачем подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 13 квітня 2020 року відповідач отримав 21 квітня 2020 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції установи та копією конверта, в якому надійшла оскаржувана постанова.
Відповідно до частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З урахуванням викладеного, наведені відповідачем обставини є достатніми для визнання поважними підстав подачі касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Касаційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби України подано на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України. 
В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження Східний офіс Держаудитслужби України зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права, а саме частини сьомої статті 71 Закону України «Про публічні закупівлі» у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 160/9513/18.
Відповідач обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні тим, що частина сьома статті 71 Закону України «Про публічні закупівлі» не передбачає обов`язку органу державного фінансового контролю конкретизувати заходи, які має вжити замовник з метою усунення виявленого порушення та визначати спосіб усунення виявлених під час моніторингу порушень. 
Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року», яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодекс законів про працю тощо.
Суд звертає увагу на те, що вказаним законом доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Керуючись статтями 329-331, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання Східного офісу Держаудитслужби України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №160/11304/19 - поновити.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Східного офісу Держаудитслужби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №160/11304/19 за позовом Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Східного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним та скасування висновку.
Витребувати із Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/11304/19.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з моменту закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В.     Шевцова          
Судді                                                                                                     Н.А. Данилевич
                                                                                                    М.І. Смокович