Ухвала
Іменем України 
 
10 липня 2020 року
м. Київ
справа №462/3528/19 
провадження № 51- 2820 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацевлаштованого, громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє: вироком  Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2017 року за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, звільненого на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки,
на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ч.1 ст.71 КК остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років. На підставі ч.5 ст.72 КК зараховано ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений час доби, 31 грудня 2018 року, перебуваючи в нежитловій будівлі у лісосмузі по вул. Генерала Курмановича у м. Львові, під час спільного вживання алкогольних напоїв разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в період  конфлікту наніс ОСОБА_7 дерев`яною палицею удар в лобну ділянку голови, після чого маючи умисел на протиправне заподіяння смерті, наніс ОСОБА_7 невстановленим металевим предметом декілька ударів по голові, внаслідок яких настала смерть потерпілої. 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 червня 2020 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк захисник ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду зі скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, в якій ставить питання про перегляд у касаційному порядку судових рішень з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, скаргу розглянути без участі засудженого. 
На обґрунтування своїх доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність захисник ОСОБА_4 зазначила у скарзі про те, що:
- обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував про свою присутність на місці вчинення кримінального правопорушення, однак судом не встановлено його мотив і намір вбивати потерпілу, тому вбачається невідповідність кваліфікації його дій.
Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник зазначила про те, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог статей 7, 404, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), відповідно до яких зобов`язаний перевірити усі доводи, викладені в апеляційній скарзі, надати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави визнання їх необґрунтованими. 
Вказує також на те, що свідок конфлікту ОСОБА_6 не була допитана в судових засіданнях.
 
Мотиви Суду
Як убачається з вироку, суд першої інстанції врахувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно наніс кілька ударів в голову потерпілій, характер, локалізація та кількість тілесних ушкоджень вказують на наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство ОСОБА_8 , а відсутність інших доказів, які б могли вказувати на інші джерела утворення описаних тілесних ушкоджень, спростовують твердження обвинуваченого та його захисника про те, що у нього не було умислу на вбивство потерпілої.
Тому, суд дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченого в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілій (умисне вбивство), кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст.115 КК, з чим погоджується колегія суддів.
Суд вважає необґрунтованими посилання у скарзі ОСОБА_4 на те, що свідок ОСОБА_6 не була допитана в судових засіданнях, оскільки захисником не зазначено у скарзі та не вбачається із судових рішень, що питання про необхідність допиту цього свідка в судовому засіданні порушувалось стороною захисту чи іншими учасниками провадження. Крім того, із вироку убачається, що суд врахував як належні і допустимі докази, а саме протоколи слідчих експериментів та результати проведення негласних слідчих дій з участю свідка   ОСОБА_6 , під час яких остання послідовно повідомила про обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
У суді апеляційної інстанції кримінальне провадження переглядалося за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 . Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо наявності підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив й спростував.
Як убачається з ухвали, у своїй скарзі захисник ОСОБА_4 вказувала доводи щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого. При цьому, суд апеляційної інстанції обґрунтовано  погодився з висновками суду першої інстанції в частині надання належної правової оцінки дій обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК  перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Крім того, апеляційний суд обґрунтовано врахував заяву засудженого ОСОБА_5 , подану ним 10 лютого 2020 року, в якій він висловив  відмову від апеляційної скарги його захисника адвоката ОСОБА_4 , оскільки у нього не має жодного наміру оскаржувати вирок та просить залишити його без змін.
На думку Суду, ухвала апеляційного суду є обґрунтованою і вмотивованою.
З урахуванням установлених судами першої й апеляційної інстанцій обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, доводи сторони захисту в касаційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_6 не була допитана в судових засіданнях, в цілому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК.
З урахуванням вищезазначеного, Суд не знаходить підстав вважати, що постановлені в даному провадженні судові рішення є незаконними з огляду на порушення вимог чинного КПК.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які б свідчили про необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_9 каровець                                   ОСОБА_2                       ОСОБА_3