Справа  № 369/3593/20                                   Головуючий в суді І інстанції - Омельченко М.М.
Провадження  № 33/824/3410/2020                                                     Доповідач - Полосенко В.С.
Категорія:  ч.2 ст.172-7 України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 
10 серпня 2020   року                                                                                       м.  Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Чередніченка С.Ю. на постанову Києво-Святошинського  районного суду міста Київської області від 10 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - 
 
ВСТАНОВИВ :
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2020  року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  до адміністративної  відповідальності за ч. 2 стст.172-7 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду Першим заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області   Чередніченком С.Ю. подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2020 року, скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2020 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7  та закрити провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору, виходячи з таких підстав.
Положення ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до положень ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.
Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП (пп.2 п.5 розділу XII Закону України №1697-VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб`єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-VII від 14.10.2014 року).
Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.
Згідно з ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).
Щодо посилань прокурора на положення ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Оскарженою постановою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.
Разом із цим, санкція ст.172-7 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.
Таким чином, заходи примусового характеру, пов`язані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені та застосовані не були.
Між тим, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015, від 08.12.2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.
Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою ЄСПЛ, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_1 , тому право прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачено поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.
За таких обставин, враховуючі діючі норми Конституції України та КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 10 червня 2020 року  щодо ОСОБА_1 .
При цьому, з урахуванням положень ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.7, 8, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Чередніченка С.Ю. на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2020  року щодо  ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала, із усіма доданими до неї матеріалами.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                В.С.Полосенко