ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.001973 пров. № А/857/5219/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Большакової О.О., Гінди О.М.
за участі секретаря судового засідання         Кітраль Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Міністерства оборони України, до якої приєднався Міністр оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року (суддя – Москаль Р.М., м. Львів, повний текст судового рішення складено 10 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального управління військової служби правопорядку про визнання протиправними та скасування наказів, рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального управління військової служби правопорядку, у якому просив: визнати протиправними і скасувати: - наказ Міністра оборони України від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; - наказ Міністра оборони України від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»: - наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.04.2019 №197; - рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про накладення дисциплінарного стягнення 25.03.2019 у вигляді догани; - рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про накладення дисциплінарного стягнення 04.04.2019 у вигляді суворої догани; - наказ начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 19.04.2019 №9 про виключення із списків особового складу Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України та усіх видів забезпечення; - наказ начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України (з основної діяльності) від 12.04.2019 №3 про призупинення виплати грошового забезпечення; - зобов`язати Міністерство оборони України: - поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України чи/або на посаді, що не є нижчою, яку обіймав до звільнення; - виплатити ОСОБА_1 всі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з часу виключення зі списків Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України по день поновлення на військовій службі. В обґрунтування позовних вимог покликається на відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних наказів та порушення відповідачем процедури притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.001973 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень: - від 25.03.2019 у виді догани (усно); - від 04.04.2019 у виді суворої догани (усно). Визнано протиправними і скасовано накази Міністра оборони України: - від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; - від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; - від 16.04.2019 №197 (по особовому складу) в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) підполковника юстиції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Визнано протиправними та скасовано накази начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України: - від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення»; - від 19.04.2019 №9 (про виключення ОСОБА_1 з 19.04.2019 зі списків особового складу Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України та усіх видів забезпечення). Поновлено ОСОБА_1 (на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427 (двісті одинадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 37 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 93 коп. допущено до негайного виконання.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило Міністерство оборони України, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що оскаржувані рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято, як реагування на доведені в належний спосіб протиправні дії військовослужбовця та встановлену вину у їх скоєнні. Щодо накладення на ОСОБА_1 25.03.2019 дисциплінарного стягнення у вигляді догани вказує, що останній вчинив невиконання наказу (у формі припису) ТВО начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України щодо необхідності прибуття до Управління 25.03.2019 та не повідомив про причини неможливості невиконання такого наказу. Щодо накладення на ОСОБА_1 04.04.2019 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, то апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність такого з підстав не проведення службового розслідування, оскільки у разі втрати службових документів призначення службового розслідування не є обов`язковим та командир (начальник) має дискреційні повноваження у виборі шляхів накладення дисциплінарного стягнення на підлеглого. Крім того апелянт наголошує, що оскаржувані накази від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» видані Міністерством оборони України, а не Міністром оборони України, що безпідставно не враховано судом першої інстанції. Також звертає увагу суду на ту обставину, що Міністр оборони України є самостійним суб`єктом владних повноважень та не може ототожнюватись із Міністерством оборони України, з огляду на що оскаржуваний наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.04.2019 №197 безпідставно скасований судом першої інстанції без залучення до справи особи, питання про права, інтереси та обов`язки якої вирішено. До вказаної апеляційної скарги включені заперечення на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, оскільки така не містить визначення імені/найменування всіх належних відповідачів у справі, до яких звернуті позовні вимоги, що свідчить про порушення прав Начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Міністра оборони України, Начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 на доступ до правосуддя.
Міністр оборони України подав заяву про приєднання до апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.001973, у якій повністю підтримав вимоги такої.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його також оскаржило Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. В доводах апеляційної скарги вказує, що наказами начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме: 25.03.2019 накладено усне дисциплінарне стягнення «догана» за неповідомлення безпосередньому керівнику про перебування на лікуванні та направлення 25.03.2020 для проходження лікування та обстеження до Головного клінічного госпіталю; 04.04.2019 накладено усне дисциплінарне стягнення «сувора догана» за незадовільне виконання обов`язків, що призвело до порушення порядку обліку, зберігання та видачі службових документів з грифом «ДСК». Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 25.03.2019 на лікуванні вже не перебував, а займався справами щодо здачі ввіреного йому військового майна, у цей день мав можливість доповісти безпосередньому начальнику про причини невиконання вказівки та неприбуття за приписом до місця несення служби, аналогічно, як і 05.04.2019. Що ж стосується накладеного 04.04.2019 дисциплінарного стягнення, то таке порушення мало очевидний характер та додатково встановлення причин та умов, що сприяли такому правопорушенню, не потребувало. Відповідач наголошує, що ним дотримано встановленої законом процедури (порядку) притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Також вказує, що суд першої інстанції прийняв рішення про поновлення позивача на військовій службі за відсутності у справі, як єдиного належного відповідача Міністра оборони України, чим вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки, як особи, яка не брала участь у справі. Крім того, на думку апелянта, оскаржувані в даній справі накази від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», рішення про накладення дисциплінарного стягнення 25.03.2019 у вигляді догани та про накладення дисциплінарного стягнення 04.04.2019 у вигляді суворої догани в силу приписів статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України втратили чинність та вичерпали свою дію, оскільки на підставі вищевказаних рішень Міністром оборони України прийнято наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.04.2019 №197, згідно з яким позивача звільнено з військової служби в запас.
Позивач у відзиві на апеляційні скарги  проти доводів та вимог останніх заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції, які просить залишити без змін, - обґрунтованим та законним.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представників, представників Міністерства оборони України, Міністра оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 1996 року проходив військову службу в лавах Збройних Сил України, з 17.03.2017 обіймав посаду начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, має військове звання «підполковник юстиції», науковий ступінь «кандидат юридичних наук», є учасником бойових дій. 
За час проходження військової служби ОСОБА_1 неодноразово заохочувався командуванням, востаннє – наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 14.06.2018 №352 за значний особистий внесок у справу розбудови, розвитку та забезпечення Збройних Сил України, зразкове виконання військового обов`язку нагороджений цінним подарунком. 
Згідно зі скороченою оцінною карткою військовослужбовця за результатами щорічного оцінювання за 2018 рік ОСОБА_1 визнаний таким, що займаній посаді відповідає, цей висновок затверджений Міністром оборони України 22.12.2018. 
За результатом щорічної оцінки виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків в 2018 році безпосередній начальник оцінив ОСОБА_1 за виконанням службових обов`язків на оцінку «добре», склав оцінну характеристику та зробив висновок про те, що ОСОБА_1 відповідає займаній посаді, проте рекомендував розглянути питання доцільності переміщення останнього на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за фахом. ОСОБА_1 за наслідками ознайомлення 08.02.2019 із своєю оцінною карткою здійснив на ній запис про незгоду з такими висновками та рекомендаціями.
Перший заступник Міністра оборони України 08.12.2018 звернувся до керівника Міністерства оборони України з листом, просив для подальшого підвищення ефективності антикорупційної роботи в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України реорганізувати Відділ з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України в Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України зі штатною чисельністю 9 осіб. 
Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2019 №Д-322/1/1 визначено переформатувати Західну територіальну групу з питань запобігання та виявлення корупції (м. Львів), що утримується за штатом з чисельністю 3 військовослужбовці  у Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції  за штатом з чисельністю 6 військовослужбовців, а Відділ з питань запобігання та виявлення корупції підлягав переформуванню в Управління з питань запобігання та виявлення корупції.
Начальник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі – НАСВ) наказом від 18.02.2019 №521-ОД оголосив конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних, наукових працівників НАСВ, проведення якого визначено у період з 29.03.2019 до 31.03.2019. Цим же наказом визначено конкурсну комісію, встановлено термін подачі документів - до 18.03.2019, визначено перелік посад, які подаються на конкурс для заміщення особами офіцерського складу та працівниками Збройних Сил України. Серед інших, до переліку посад, які подаються на конкурс включено посаду заступника начальника кафедри повсякденної діяльності військ та тилового забезпечення. Інформаційний листок про оголошення Конкурсу направлено до органів військового управління Збройних Сил України, структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України 20.02.2019 (них. №932). На офіційному веб-сайті Міністерства оборони України також розміщено інформацію про оголошення Конкурсу.
ОСОБА_1 06.03.2019 з метою участі в конкурсі подав пакет до НАСВ пакет документів, серед яких рапорт відповідного змісту та службову характеристику.
Наказом начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 06.03.2019 №8 введено в дію штат №02/400 - Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції; ці документи скеровано з м.  Києва на адресу Західної територіальної групи (м. Львів) 13.03.2019.
Встановлено, що 11.03.2019 ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та з 11.03.2019 по 15.03.2019 отримав звільнення від виконання службових обов`язків; з огляду на ці обставини видав наказ по стройовій частині від 11.03.2019 №17 про звільнення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків з 11.03.2019. 
ОСОБА_1 11.03.2019 засобами електронної пошти зі електронної адреси на електронну адресу спеціаліста Управління ОСОБА_2 скерував повідомлення, відповідно до змісту якого доповів начальнику Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України  про те, що відповідно до висновку лікаря звільнений від виконання службових обов`язків. Цей рапорт був зареєстрований 11.03.2019 в журналі реєстрації вхідних документів Управління. 
З 18.03.2019 по 26.03.2019 підполковник ОСОБА_1 знаходився на лікуванні та обстеженні в медичному відділенні з денним стаціонаром клініки, що підтверджується довідкою Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 27.03.2019 №2629. Відповідями начальника ВМКЦ Західного регіону на запити посадових осіб Управління запобігання корупції від 22.04.2019 та від 25.03.2019 підтверджується, що з 18 по 25 березня 2019 року ОСОБА_1 проходив лікування в умовах денного стаціонару клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону. У зв`язку з необхідністю продовжити обстеження та лікування в Національному ВМКЦ «Головному військовому клінічному госпіталі» 25.03.2019 йому було оформлено перевідний епікриз, який ОСОБА_1 станом на 18:00 не отримав. 
Вранці 26.03.2019 ОСОБА_1 був госпіталізований до лікарні швидкої медичної допомоги міста Львова, відповідно до виписного епікризу в період з 26 березня по 05 квітня 2019 року включно перебував на стаціонарному лікуванні в цьому медичному закладі. 
ОСОБА_1 27.03.2019 виконав рапорт про знаходженні на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та направив його фотокопію на номер мобільного телефону головного спеціаліста Управління ОСОБА_2 за допомогою мобільного додатку. Цей рапорт був доведений до начальника Управління, що визнає відповідач та підтверджується долученими ним до матеріалів судової справи фотокопіями документів (в т.ч. рапорт від 27.03.2019).
Начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України 14.03.2019 скерував начальнику Головного управління персоналу – заступнику начальника Генерального штабу Збройних Сил України та начальнику Військової служби правопорядку у Збройних Силах України листи №406/109 та №406/108 про сприяння в розміщенні підполковника ОСОБА_1 у військових частинах та органах військового управління Збройних Сил України на рівнозначних чи нижчих на один ступінь посадах юридичного профілю (обґрунтовані необхідністю врахування рекомендацій за результатами щорічного оцінювання за 2018 рік, за результатами яких начальник зробив висновок про неможливість розміщення підполковника ОСОБА_1 на посадах у підрозділах з питань запобігання та виявлення корупції); у відповідь поінформовано про наявні вакантні посади.
Перший заступник Міністра оборони України 15.03.2019 видав наказ №13, яким (серед іншого) увільнено ОСОБА_1 від займаної посади начальника Західної територіальної групи та зараховано в розпорядження першого заступника Міністра оборони України; ОСОБА_1 залишається на термін перебування у розпорядженні на всіх видах забезпечення та у списках Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, виконує обов`язки військової служби, визначені начальником Управління. 
Міністр оборони України наказом від 16.03.2019 №55КП поклав тимчасове виконання обов`язків начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції на начальника Південної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції майора юстиції Сороченка О.С. 
Т.в.о. начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України 19.03.2019 видав припис, яким ОСОБА_1 на виконання наказу від 15.03.2019 №13 визначено здати займану посаду начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції та 25.03.2019 прибути до Управління у розпорядження Першого заступника Міністра оборони України для вирішення організаційних питань.
20.03.2019 т.в.о. начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції майор ОСОБА_3 ініціював зустріч з ОСОБА_1 , яка відбулася в закладі громадського харчування; проінформував його, що у зв`язку з реформуванням Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України наказом від 15.03.2019 №13 його звільнено з посади начальника Західної територіальної групи та виведено в розпорядження Першого заступника Міністра оборони України, а також доведено, що відповідно до припису т.в.о. начальника Управління йому належить до 25.03.2019 прибути в Управління. Позиції сторін щодо результатів зустрічі відмінні:
- ОСОБА_1 під присягою повідомив, що у відповідь на телефонний дзвінок майора ОСОБА_3 він погодився зустрітися у запропонованому місці (кав`ярня), де довів до т.в.о. начальника відділу, що перебуває на лікуванні та після одужання прибуде в підрозділ, де ознайомиться з всіма розпорядчими документами та отримає їх для виконання, зустріч завершилася без конфліктів;
- комісія у складі т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українимайора юстиції ОСОБА_3 та старшого офіцера Південної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції МОУ підполковника юстиції ОСОБА_4 склала акт про те, що підполковнику ОСОБА_1 доведено вимоги наказу першого заступника Міністерства оборони Українивід 15.03.2019 №13 та припису начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українивід 19.03.2019 №406/128 щодо здачі посади та прибуття до Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українив термін до 25.03.2019, проте він відмовився від отримання копій цих документів.  
Комісія у складі т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українимайора юстиції Сороченка О.С. та старшого офіцера Південної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України підполковника юстиції ОСОБА_4 , начальника вентиляційного господарства КЕВ м. Львова ОСОБА_5 21.03.2019 склали акт, яким засвідчили факт неможливості потрапляння в приміщення №496-499 в будівлі №30 військового містечка № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вхідні двері (металева решітка) в приміщенні №498 були зачинені навісним замком.
Начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України полковник юстиції Приймак В.А. 25.03.2019 наклав на підполковника юстиції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді «догана» з формулюванням: «за неповідомлення безпосередньому начальнику про перебування на лікуванні та направленні для проходження лікування та обстеження до ГВКГ м. Київ». Відповідно до запису в службовій картці ОСОБА_1 , проступок вчинено 25.03.2019, стягнення накладено 25.03.2019 усно.
На підтвердження факту доведення наказу начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України полковника юстиції ОСОБА_6 до відома підполковника юстиції ОСОБА_1 відповідач надав акт від 10.04.2019, відповідно до якого про оголошення догани наказом начальника Управління від 25.03.2019 підполковника юстиції ОСОБА_1 повідомив майор юстиції ОСОБА_3 та ознайомив його з службовою карткою, до якої занесено це стягнення. 
Т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України майор юстиції Сороченко О.С. 27.03.2019 подав на ім`я начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України полковника юстиції Приймака В.А. рапорт, інформував про відмову ОСОБА_1 від отримання наказу першого заступника Міністерства оборони України від 15.03.2019 №13 та припису начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 19.03.2019 №406/128 щодо здачі посади та прибуття до 25.03.2019 до Управління з питань запобігання та виявлення корупції МОУ та неможливість потрапляння в приміщення постійної дислокації Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України. В рапорті, у зв`язку з службовою необхідністю використання приміщень Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції, просив направити до Відділу представників Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українидля комісійного відкриття приміщень №496-499 Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українирозташованих за адресою: м. Львів, вул. Батуринська, 2.
Наказом від 27.03.2019 №16 призначено комісію щодо здавання справ і посади Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції та приймання справ і посади тимчасово виконуючого обов`язки начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення комісії.  Результати роботи комісії оформлені актом, затвердженим начальником Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 28.03.2019. В акті зафіксовано таке: - в розділі 4 «Наявність та стан печаток» - зафіксовано відсутність мастикової гербової печатки, мастикового кутового штампу, допоміжних мастикових печаток «Для пакетів», «Для внутрішніх господарських документів», «Для режимно-секретних органів», мастикових штампів, номерних металевих печаток «Для сховищ», «Для виконавців». Відповідно до пояснень офіцера Західної територіальної групи з питань запобігання і виявлення корупції майора ОСОБА_7 відповідальною особою за облік та зберігання печаток і штампів визначено колишнього начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції підполковника юстиції ОСОБА_1 ; - в розділі 6 «Стан тилового та технічного забезпечення» - зафіксовано відсутність комп`ютерної техніки та меблів; - в розділі 7 «Стан ведення службового діловодства, обліку і звітності» - серед іншого, комісією зафіксовано відсутність особової справи офіцера Західної територіальної групи з питань запобігання і виявлення корупції майора ОСОБА_7 . Згідно з поясненнями ОСОБА_7 другий примірник його особової справи зберігався в сейфі начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції підполковника юстиції ОСОБА_1 ; де знаходиться другий примірник його особової справи останньому невідомо. 
Відповідно до рапорту  т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України майора юстиції Сороченко О.С., поданого 28.03.2019 на ім`я начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Україниполковника юстиції ОСОБА_6 відзвітовано про те, що при здійсненні комісійного відкриття приміщення виявлено відсутність усіх меблів, трьох одиниць комп`ютерної техніки та сейфів з особовою справою майора ОСОБА_7 , гербовою та іншими печатками Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції. В рапорті зазначено, що згідно пояснень начальника складу працівника Збройних Сил України ОСОБА_8 . 25.03.2019 ОСОБА_1 здав меблі та порожні сейфи до складу майна квартирно-експлуатаційної служби НАСВ. Встановити місцезнаходження особової справи майора ОСОБА_7 , гербової та іншими печаток Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції та трьох одиниць комп`ютерної техніки не видалось можливим.
Начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України28.03.2018  звернувся до першого заступника Міністра оборони України Руснака І.С. з доповіддю №406/164, просив доручити Військовій службі правопорядку Збройних Сил України провести службове розслідування за фактом можливої фальсифікації підполковником юстиції ОСОБА_1 документів поданих до участі в конкурсі на заміщення вакантних посад в Національній Академії Сухопутних військ. В доповідній зазначено, що серед необхідних документів для участі у конкурсі ОСОБА_1 подав службову характеристику, яка носить окремі ознаки підроблення (відсутній підпис начальника Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, дата видачі характеристики, оригінал відтиску гербової печатки Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, замість неї міститься ксерокопія її відтиску). В доповідній полковник юстиції ОСОБА_9 зазначив, що надана ОСОБА_1 характеристика у 2018-2019 роках начальником Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України не видавалась. 
Перший заступник Міністра оборони України видав доручення від 28.03.2019№5161/з, яким зобов`язав організувати та провести службове розслідування щодо виявленого факту (том 1 а.с.152). З метою уточнення причин та умов, що сприяли можливим правопорушенням, про які зазначено у доповіді начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 28.03.2019 №406/164 видано наказ від 29.03.2019 №140 «Про призначення службового розслідування».
Т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України майор юстиції Сороченко О.С. подав начальнику Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України полковнику юстиції Приймаку В.А. рапорт, у якому доповів, що при комісійному відкритті приміщень Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Українизафіксовано відсутність, серед іншого, особової справи майора ОСОБА_7 . Відповідно до пояснень останнього він 02.04.2019 прибув з відпустки та зателефонував колишньому начальнику Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції підполковнику ОСОБА_1 від якого дізнався, що його справа знаходиться за місцем проживання підполковника ОСОБА_1 . Майор ОСОБА_7 зустрівся з підполковником ОСОБА_1 у лікарні швидкої допомоги м. Львова та отримав свою особову справу, яку доставив у відділ. У зв`язку з викладеними обставинами майор юстиції ОСОБА_3 вважав, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 1, розділу ІV «Організація зберігання і пересилання облікових документів, забезпечення військ бланками і книгами обліку особового складу» Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони Українивід 26.05.2014№333, у зв`язку з цим може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України полковник юстиції ОСОБА_6 04.04.2019 наклав на підполковника юстиції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення  «сувора догана» з формулюванням: «за незадовільне виконання службових обов`язків, що призвело до порушення порядку обліку, зберігання та видачі документів з грифом «ДСК» (зберігання документів майора ОСОБА_7 за межами підрозділу)». Відповідно до запису в службовій картці ОСОБА_1 проступок вчинено 02.04.2019, стягнення накладено 04.04.2019 усно.
На підтвердження факту доведення наказу начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України полковника юстиції ОСОБА_6 до відома підполковника юстиції ОСОБА_1 відповідач надав акт від 10.04.2019, відповідно до якого про оголошення суворої догани наказом начальника Управління від 04.04.2019 підполковника ОСОБА_1 повідомив майор юстиції ОСОБА_3 та ознайомив його з службовою карткою, до якої занесено це стягнення. 
08.04.2019 та 09.04.2019 ОСОБА_1 (5 квітня завершив лікування, 6 та 7 квітня – вихідні дні) прибував до місця дислокації Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції та виявив, що колодки на решітці, що вмонтована перед вхідними дверима, за  час його перебування на лікуванні замінені, службові приміщення зачинені, будь-які посадові особи відсутні. ОСОБА_1 зафіксував ці обставини на фотокамеру та звернувся до Західного ТУ ВСП з повідомленням про факт перешкоджання йому в доступі до робочого місця. Про факт неможливості потрапити до службових приміщень ОСОБА_1 доповів рапортом на адресу начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, який надіслав на номер його мобільного телефону за допомогою мобільного додатку.
08.04.2019 ОСОБА_1 також пройшов обстеження військово-лікарською комісією, яка 10.04.2019 видала довідку №647 про те, що він потребує звільнення від виконання службових обов`язків на строк 15 діб. ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління запобігання корупції з рапортом та просив надати йому звільнення від виконання службових обов`язків на строк, визначений військово-лікарською комісією. Відомості про вирішення цього рапорту відсутні.
В доповідній головного спеціаліста Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, адресованій начальнику Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони Україниполковнику юстиції Приймаку В.А. повідомлено, що з метою встановлення причини неприбуття підполковника ОСОБА_1 до м. Києва для подальшого проходження служби, здійснено спробу зв`язатись з останнім за номером його мобільного телефона НОМЕР_3 , відповіді на телефонний дзвінок не було, спроб підполковника ОСОБА_1 повідомити про місце свого перебування не було. 
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 використовує мобільний телефон з номером НОМЕР_4 (а не НОМЕР_3 ); заперечує спробу зв`язатися з ним 08.04.2019 за цим номером телефону. 
Начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України 08.04.2019 проінформував службовим листом Міністра оборони України про те, що ОСОБА_1 всупереч припису начальника від 19.03.2019, яким його було зобов`язано до 25.03.2019 прибути до Управління запобігання корупції Міністерства оборони України, станом на 08.04.2019 до Управління не прибув, а місце перебування офіцера є невідомим; повідомив, що 25 березня та 04 квітня 2019 року за неналежне виконання службових обов`язків вже наклав на ОСОБА_1 два дисциплінарних стягнення, клопотав про накладення на нього дисциплінарного стягнення у повному обсязі дисциплінарної влади Міністра оборони України.
09.04.2019 Міністр оборони України на підставі згаданої доповіді від 08.04.2019 наказом №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених статтями 11, 16 Статуту внутрішньої служби наклав на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність». 
На підтвердження факту доведення цього наказу до відома підполковника юстиції ОСОБА_1 відповідач надав акт від 10.04.2019.
ОСОБА_1 10.04.2019 прибув до місця дислокації Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, де зустрівся з т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції майором ОСОБА_3 в присутності представників Військової служби правопорядку. Сторони по різному коментують обставини доведення підчас цієї зустрічі до ОСОБА_1 змісту розпорядчих документів Міністерства оборони України, відповідачі надали суду акти від 10.04.2019.
10.04.2019 т.в.о. начальника Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції видав наказ №5, відповідно до якого підполковник юстиції ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав та вибув до Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України в розпорядження першого заступника Міністерства оборони України для вирішення організаційних питань. З 10.04.2019 виключений зі списків особового складу Західного відділу з питань запобігання та виявлення корупції.
11.04.2019 перший заступник Міністра оборони України видав наказ №20, відповідно до якого примітку наказу Міністерства оборони України від 15.03.2019 №13 викладено в новій редакції, зазначено, що підполковник юстиції ОСОБА_1  залишається на термін перебування у розпорядженні на всіх видах забезпечення та у списках Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції, виконує обов`язки військової служби, визначені начальником Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України.
11.04.2019 т.в.о. начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції скерував начальнику Західного територіального управління Військової служби правопорядку ВЧ НОМЕР_1 доповідь про невихід без поважних причин на військову службу. В доповіді йдеться, що 11.04.2019 з 09:00 год колишній начальник Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції підполковник юстиції ОСОБА_1 без поважних причин не вийшов на службу. Зазначено, що мобільний телефон військовослужбовця в зоні недосяжності, на зв`язок з начальником не виходив, місцезнаходження останнього невідоме; кримінальне провадження не здійснюється, до Державного реєстру досудових розслідувань відомості не внесені, службове розслідування не призначалось. 
ОСОБА_1 11.04.2019 не зміг прибути до місця дислокації Відділу, оскільки не був пропущений через КПП черговою службою на територію військового містечка, де він дислокується. Аналогічна ситуація повторилася 12.04.2019. Адміністрація Національної Академії Сухопутних військ повідомила, що анулювала перепустку ОСОБА_1 на територію військового містечка № НОМЕР_2 на підставі звернення майора ОСОБА_3 від 10.04.2019, який повідомив про виключення ОСОБА_1 зі списків відділу та його вибуття до міста Києва, що підтверджується листами т.в.о. начальника НАСВ від 17.04.2019 №2334 та начальника Західного ТУ ВСП ЗС України від 21.05.2019 №1/2090, а також зі службового листа начальника Західного ТУ ВСП ЗС України від 25.04.2019 №1/1748 на адресу Головного управління ВСП у ЗС України.
Наказом т.в.о. начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції МОУ від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) зупинене нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення починаючи з 11.04.2019 року на підставі пункту 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини та невиходом на службу без поважних причин 11 та 12 квітня 2019 року.
За зверненнями ОСОБА_1 до Західного територіального управління Військової служби правопорядку з повідомленнями про перешкоджання йому в доступі до службових приміщень Західної територіальної групи запобігання корупції Міністерства оборони Українитериторіальним підрозділом ВСП була здійснена службова перевірка, яка підтвердила ці факти, а Головне управління Військової служби правопорядку у ЗС України внесло подання про усунення порушень законодавства до Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, що підтверджується службовим листом командира Військової частини НОМЕР_1 на адресу командира Військової частини НОМЕР_5 від 25.04.2019, листом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2019, листом начальника ВСП у ЗС України – Начальника Головного управління ВСП ЗС України від 06.08.2019.
Тимчасово виконуючий обов`язки начальника Військової служби правопорядку у ЗС України – начальник Головного управління ВСП ЗС України полковник І.Строкань службовим листом від 08.04.2019 вих. №306/1/3001 на адресу Міністра оборони України доповів про завершення службового розслідування, яке було проведено офіцерами Головного Управління Військової служби правопорядку ЗС України на підставі наказу Міністерства оборони Українивід 29.03.2019 №140, та про його результати. Комісія зробила висновок про те, що відомості, про які зазначено у доповіді начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 28.03.2019 №406/164 частково підтвердились. У висновках комісія зазначила, що з метою участі у конкурсі на заміщення вакантної посади заступника начальника кафедри управління повсякденної діяльності військ та тилового забезпечення НАСВ 06.03.2019 начальник Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції підполковник юстиції ОСОБА_1 власноручно подав до конкурсної комісії службову характеристику, яка має окремі ознаки підроблення, достовірно знаючи, що зміст цього документа не відповідає дійсності. Зазначено, що такі дії ОСОБА_1 не пов`язані із виконанням ним обов`язків за займаною посадою, зазначені порушення допущені військовослужбовцем умисно та не мали негативних наслідків, такі є порушенням статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. За результатами проведеного службового розслідування комісія запропонувала розглянути питання про притягнення підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
На підставі цієї доповіді з пропозицією про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та висновків службового розслідування Міністр оборони України наказом від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статті 11 Статуту внутрішньої служби наклав на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». 
Міністр оборони України в порядку реалізації дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю»  16.04.2019 видав наказ №197 (по особовому складу), яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність).
Т.в.о. начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України 19.04.2019 на виконання наказу від 16.04.2019 №197 (по особовому складу) видав наказ від №9 (по стройовій частині), яким ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Західного територіального  відділу запобігання корупції Міністерства оборони Українита знято з усіх видів забезпечення.   Розрахунок по грошовому забезпеченню проведено з ОСОБА_10 25.04.2019.
19.04.2019 на підставі звернення начальника Управління запобігання корупції Міністерства оборони Українидо Міністра оборони України та з метою перевірки всебічності та повноти службового розслідування, проведеного офіцерами ГУ ВСП ЗС України за фактом подання ОСОБА_1 до конкурсної комісії службової характеристики, наказом №183 було призначено службове розслідування, яке доручено групі офіцерів Головної інспекції Міністерства оборони України. За результатами цього службового розслідування видано наказ Міністерства оборони Українивід 15.05.2019 №81 КП «Про результати службового розслідування», де констатовані недоліки, які були допущені офіцерами ГУ ВСП ЗС України в ході розслідування, зокрема – не забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин, проведення розслідування без встановлення причин, що сприяли правопорушенню тощо.
Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю позовних вимог.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-XII). 
Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Відповідно до статті 5 Закону №2232-XII військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. Військове звання підполковник належить до військових звань старшого офіцерського складу.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
Загальні обов`язки військовослужбовців визначено в статті 11 Статуту внутрішньої служби: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Стаття 12 Статуту внутрішньої служби передбачає, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Приписами статей 29-31 Статуту внутрішньої служби передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 60 Статуту внутрішньої служби передбачено, що у разі неможливості виконання службових обов`язків у зв`язку з відбуттям за межі гарнізону, через хворобу та з інших поважних причин командир (начальник) для виконання цих службових обов`язків призначає одного із заступників. Якщо штатний заступник відсутній і ніхто не був призначений командиром (начальником), командування бере на себе старший за посадою, а у разі відсутності старшого за посадою - старший за військовим званням, про що доповідає старшому командирові (начальникові).
Новопризначені командири військових частин (кораблів) вступають на посаду на підставі розпорядження чи наказу старшого командира (начальника). Про свій вступ на посаду командир частини (корабля) оголошує наказом і доповідає старшому командирові (начальникові). Командир військової частини (корабля) приймає або здає посаду особисто в присутності представника від старшого командира (начальника) (стаття 61 Статуту внутрішньої служби).
Для прийняття і здавання посади командира військової частини (корабля) наказом старшого командира (начальника) призначаються комісії, які після проведення перевірки складають відповідні акти. В акті про прийняття і здавання посади зазначаються дані про особовий склад військової частини (корабля) за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки і навчально-матеріальної бази; стан охорони державної таємниці. В акті про прийняття і здавання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки зазначається їх кількість за документами і фактична наявність, якісний і технічний стан, умови тримання та зберігання. В акті прийняття і здавання військового та фінансового господарства зазначаються відомості про житлово-побутові умови, наявність і стан будівель, споруд, інвентаря та обладнання; законність витрат, облік і стан зберігання пального, продовольства, речового і технічного майна, інших матеріальних засобів як поточного забезпечення, так і непорушного запасу, а також облік і використання коштів.  Зазначені акти підписуються командиром, який приймає, і командиром, який здає посаду, а також членами комісії, відповідними заступниками командира військової частини (начальниками служб) та подаються старшому командирові (начальникові) на затвердження і для прийняття рішення за фактами виявлених недоліків (стаття 62 Статуту внутрішньої служби).
Командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт. Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля) (стаття 63 Статуту внутрішньої служби).
Статтею 64 Статуту внутрішньої служби установлено такі терміни для прийняття і здавання посад: командира полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів. Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до приписів статей 1,2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Як визначено частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту (частина перша статті 7 Дисциплінарного статуту). Згідно з частиною другою статті 12 Дисциплінарного статуту Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, командувач Національної гвардії України користується дисциплінарною владою у повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.
На молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення (стаття 68 Дисциплінарного статуту): а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Як визначено в частині першій статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно з статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до приписів статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі – Порядок №608). Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).
Порядок №608 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначає службове розслідування як комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: - неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; - причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; - вини військовослужбовця; - порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; - причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; -у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Службове розслідування відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №608 не призначається: - у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу; - якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Згідно з пунктами 2, 3 розділу ІІІ Порядку №608 Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення чи призначення підпорядкованим посадовим (службовим) особам (пункт 2).
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (пункт 3).
Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 12 розділу ІІІ Порядку №608).
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування (пункт 13 розділу ІІІ Порядку №608).
Пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: - знати підстави проведення службового розслідування; - бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; - відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; - давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; - порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; - висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; - ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); - оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Відповідно до розділу V «Оформлення результатів службового розслідування» Порядку №608:
- за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1);
- акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5);
- після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6);
- у разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення (пункт 7).
Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку №608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.  У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту
Пунктом 4 Порядку №608 визначено, що службове розслідування за фактами втрати документів або розголошення відомостей, які містять службову інформацію, проводиться відповідно до Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №736 (далі – Інструкція №736).
Пунктами 5,6 Інструкції №736 передбачено, що працівники, яким доручено опрацьовувати документ, що містить службову інформацію, визначаються керівником установи, його заступниками, керівниками структурних підрозділів у резолюції до такого документа. Організація в установі роботи з документами, що містять службову інформацію, покладається на структурний підрозділ з діловодства або документаційного забезпечення, а за його відсутності - на окрему посадову особу (далі - служба діловодства).
Відповідно до норм пунктів 8 Інструкції №736 документам, що містять службову інформацію, присвоюється гриф «Для службового користування». Питання щодо необхідності присвоєння документу грифа «Для службового користування» вирішується виконавцем або посадовою особою, яка підписує документ, відповідно до переліку відомостей та з дотриманням вимог частини другої статті 6 та статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Пункт 11 Інструкції №736 містить норму, відповідно до якої забороняється використовувати для передачі службової інформації відкриті канали зв`язку. У разі виникнення необхідності в передачі (надсиланні) документів, що містять службову інформацію, юридичним особам, громадським об`єднанням без статусу юридичної особи та фізичним особам, на яких не поширюються вимоги цієї Інструкції, останні беруть на себе письмове зобов`язання стосовно нерозголошення отриманої службової інформації. Керівники юридичних осіб, громадських об`єднань без статусу юридичної особи та фізичні особи за розголошення службової інформації несуть відповідальність відповідно до закону.
Згідно з пунктом 12 Інструкції №736 відповідальність за організацію та забезпечення дотримання в установах порядку ведення обліку, зберігання та використання документів, що містять службову інформацію, покладається на їх керівників. Особи, винні у порушенні порядку ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, їх втраті або розголошенні службової інформації, що в них міститься, притягуються до дисциплінарної або іншої відповідальності, передбаченої законом.
Відповідно до пунктів 100, 101 Інструкції №736 справи з грифом «Для службового користування» з дати їх створення (надходження) зберігаються за місцем формування справ згідно із затвердженою зведеною номенклатурою справ до моменту їх передачі в архівний підрозділ (архів) установи.
Документи і справи з грифом «Для службового користування» зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Зберігання документів і справ із грифом «Для службового користування» здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.
Пунктом 105 Інструкції №736 визначено, що документи з грифом «Для службового користування» не дозволяється виносити за межі установи, крім випадків передачі документів на виконання у структурні підрозділи, що розташовуються поза межами основного приміщення установи, та у разі виникнення необхідності в їх узгодженні, підписанні в установах, розташованих у межах одного населеного пункту. Винесення документа з грифом «Для службового користування» за межі установи здійснюється на підставі резолюції керівника установи (його заступника) або керівника структурного підрозділу, в якому такий документ (його проект) підготовлено. При цьому документ повинен бути вкладений у конверт або упакований у такий спосіб, щоб виключити можливість його прочитання.
Пунктом 110 Інструкції №736 передбачено, що працівник, якому стало відомо про факт втрати документа, що містить службову інформацію, та про можливе розголошення відомостей, що становлять службову інформацію, невідкладно інформує керівника свого структурного підрозділу, який у письмовій формі терміново інформує про такий факт керівника установи та керівника служби діловодства.
Факти втрати документів або розголошення відомостей, які містять службову інформацію, розслідує комісія з питань роботи із службовою інформацією. Для розслідування окремих фактів втрати документів або розголошення відомостей, які містять службову інформацію (далі - розслідування), за рішенням керівника установи може утворюватися спеціальна комісія (пункт 111 Інструкції №736).
Спеціальна комісія має право отримувати від працівників установи письмові та усні пояснення з питань, що є предметом розслідування, витребувати необхідні документи (їх копії), оглядати приміщення і сховища (пункт 112 Інструкції №736).
За результатами розслідування, яке триває не довше ніж один місяць, складається акт, що підписується членами комісії з питань роботи із службовою інформацією або спеціальної комісії та подається керівникові установи на затвердження. За наявності обґрунтованих пропозицій відповідної комісії, прийнятих на її засіданні, строк проведення розслідування може бути продовжено за резолюцією керівника установи не більш, як на один місяць. Розслідування починається з дати підписання розпорядчого документа про його проведення та завершується датою затвердження акта про результати проведення розслідування (пункт 114 Інструкції №736).
В окремому розділі акта про результати проведення розслідування зазначаються обставини, причини та умови настання відповідного випадку, рівень заподіяної шкоди або негативного впливу на діяльність установ, а також наводиться перелік втрачених документів (пункт 115 Інструкції №736).
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
В статті 91 Дисциплінарного статуту міститься заборона за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Відповідно до приписів статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (стаття 98 Дисциплінарного статуту).
Попередження про неповну службову відповідність застосовується одноразово і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом шести місяців після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов`язку і стягнення не відіграло своєї ролі, командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби. Подання відповідних документів здійснюється в установленому порядку (стаття 102 Дисциплінарного статуту).
Як передбачено статтею 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).
Відповідно до статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Підстави звільнення військовослужбовців з військової служби наведено в частині другій статті 26 Закону №2232-XII. Так, військовослужбовець звільняється з військової служби, серед іншого, через службову невідповідність.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення №1153/2008). Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Пунктом 228 розділу ХІІ Положення №1153/2008 визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється, зокрема, в разі: застосування відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Як визначено пунктом 2281 розділу ХІІ Положення №1153/2008 звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України, чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
Звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців служби військовослужбовця командуванням два чи більше разів не виконувалось одне або декілька із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховується для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.
Норми пункту 236 розділу ХІІ Положення №1153/2008 передбачають, що з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення. Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення №1153/2008). Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Згідно з пунктом 11 розділу І Положення №1153/2008 проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими Міністерством оборони України.
Згідно з абзацом 2 пункту 12 розділу І Положення №1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до підпункту 1) пункту 116 глави «Перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів» розділу ІV Положення №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.
Нормами пункту 116 розділу ІV Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади. Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників). Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі – Інструкція №170).
Згідно з пунктом 12.7 розділу XII Інструкції №170 бесіда з питань звільнення проводиться перед направленням документів на звільнення військовослужбовця. До участі в бесіді з військовослужбовцем, який звільняється з військової служби, за потреби залучаються безпосередні командири, фахівці кадрових, юридичних, фінансових органів тощо.
Під час бесіди з військовослужбовцем посадова особа роз`яснює йому, які пільги та переваги він має з працевлаштування та матеріально-побутового забезпечення, доводить військовослужбовцю рішення щодо рекомендацій для військового комісаріату стосовно можливості проходження ним служби у військовому резерві Збройних Сил України, водночас з`ясовує про місце проживання після звільнення військовослужбовця та військовий комісаріат для направлення його на військовий облік. При цьому враховуються прохання та побажання військовослужбовця, даються необхідні пояснення з інших питань.
У разі коли під час бесіди виникли питання, які не можуть бути вирішені на місці, на адресу відповідної посадової особи чи органу військового управління надсилається запит з необхідними матеріалами і довідками.
Зміст проведення бесіди відображається в аркуші бесіди. У разі відмови військовослужбовця підписати аркуш бесіди він підписується особами, присутніми під час бесіди, з відміткою про відмову військовослужбовця підписувати аркуш бесіди.  Аркуш бесіди зберігається у першому примірнику особової справи військовослужбовця.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону №2232-XII(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 242 розділу ХІІ Положення №1153/2008 визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок №260).
Розділ XXVІІI Порядку №260 регламентує виплату грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад.
Так, згідно з пунктом 2 розділу XXVІІI Порядку №260 днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.
Згідно з пунктом 14 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Згідно з пунктом 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується:- за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;-  якщо виплачуються академічні стипендії;- за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;- за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;- за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);- за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;- за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Щодо рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 25.03.2019 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за неповідомлення безпосередньому начальнику про перебування на лікуванні та направленні для проходження лікування та обстеження до ГВКГ м. Київ, у вигляді догани, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до приписів статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (стаття 98 Дисциплінарного статуту).
Як вже було зазначено вище, 11.03.2019 ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону де йому було призначено лікування та рекомендовано звільнення від виконання службових обов`язків на п`ять діб. З 11.03.2019 по 15.03.2019 отримав звільнення від виконання службових обов`язків. З огляду на ці обставини видав наказ по стройовій частині від 11.03.2019 №17 про звільнення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків з 11.03.2019. Цього ж дня ОСОБА_1 засобами електронної пошти зі електронної адреси на електронну адресу спеціаліста Управління ОСОБА_2 скерував повідомлення, відповідно до змісту якого доповів начальнику Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про те, що відповідно до висновку лікаря звільнений від виконання службових обов`язків. Цей рапорт був зареєстрований 11.03.2019 в журналі реєстрації вхідних документів Управління. 
З 18.03.2019 по 26.03.2019 підполковник ОСОБА_1 знаходився на лікуванні та обстеженні в медичному відділенні з денним стаціонаром клініки, що підтверджується довідкою Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 27.03.2019 №2629. Відповідями начальника ВМКЦ Західного регіону на запити посадових осіб Управління запобігання корупції від 22.04.2019 та від 25.03.2019 підтверджується, що з 18 по 25 березня 2019 року ОСОБА_1 проходив лікування в умовах денного стаціонару клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону. У зв`язку з необхідністю продовжити обстеження та лікування в Національному ВМКЦ «Головному військовому клінічному госпіталі» 25.03.2019 йому було оформлено перевідний епікриз, який ОСОБА_1 станом на 18:00 не отримав. 
Вранці 26.03.2019 ОСОБА_1 був госпіталізований до лікарні швидкої медичної допомоги міста Львова, відповідно до виписного епікризу в період з 26 березня по 05 квітня 2019 року включно перебував на стаціонарному лікуванні в цьому медичному закладі. 
27.03.2019 Мойсей Любомир виконав рапорт про знаходженні на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та направив його фотокопію на номер мобільного телефону головного спеціаліста Управління ОСОБА_2 за допомогою мобільного додатку. Цей рапорт був доведений до начальника Управління, що визнає відповідач та підтверджується долученими ним до матеріалів судової справи фотокопіями документів (в т.ч. рапорт від 27.03.2019).
Після завершення лікування, 08.04.2019 ОСОБА_1 пройшов обстеження військово-лікарською комісією, яка 10.04.2019 видала довідку №647 про те, що він потребує звільнення від виконання службових обов`язків на строк 15 діб. ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління запобігання корупції з рапортом та просив надати йому звільнення від виконання службових обов`язків на строк, визначений військово-лікарською комісією. Відомості про вирішення цього рапорту відсутні.
Оцінюючи фактичні обставини справи та аргументи сторін через призму норм права, що регулюють спірні правовідносини суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування рішення у вигляді накладеного усного дисциплінарного стягнення «догана» від 25.03.2019на позивача «за неповідомлення безпосереднього начальника про перебування на лікуванні у Військово-медичному центрі Західного регіону та подальшого направлення для продовження обстеження та лікування до Національного військової медичного центру «Головного військового клінічного госпіталю» виходячи з того, що ОСОБА_1 не допускав такого дисциплінарного проступку, оскільки:
ОСОБА_1 повідомляв безпосереднього начальника про перебування на лікуванні, що підтверджується рапортами військовослужбовця на адресу безпосереднього начальника від 11.03.2019 та від 27.03.2019, записами в книзі реєстрації вхідної кореспонденції Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, а також свідченнями позивача, що не були спростовані відповідачами в ході розгляду справи; позивач 25.03.2019 не отримав перевідного епікризу, в якому містилася вказівка про необхідність продовжити обстеження та лікування в Національному ВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь», а отже - не міг 25.03.2019 повідомити безпосереднього начальника про таке направлення.
Відсутність в діях військовослужбовця складу дисциплінарного проступку виключає можливість застосування до нього дисциплінарного стягнення, тому рішення від 25.03.2019 про накладення на ОСОБА_1 догани підлягає скасуванню як протиправне.
Щодо рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 04.04.2019 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за незадовільне виконання службових обов`язків, що призвело до порушення порядку обліку, зберігання та видачі службових документів з грифом «Для службового користування», усно у вигляді сурової догани, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини призначається службове розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані (стаття 85 Дисциплінарного статуту).
Пунктом 4 Порядку №608 визначено, що службове розслідування за фактами втрати документів або розголошення відомостей, які містять службову інформацію, проводиться відповідно до Інструкції №736.
Організація роботи в установі з документами, що місять службову інформацію, покладається на структурний підрозділ з діловодства, або на окрему посадову особу (пункт 6 Інструкції №736). 
Документам, що містять службову інформацію присвоюється гриф «для службового користування» (пункт 8 Інструкції №736).
За змістом пункту 111 Інструкції №736 факти втрати документів, або розголошення відомостей, які містять службову інформацію, розслідує комісія з питань роботи із службовою інформацією або спеціально створена комісія в порядку, передбаченому пунктами 112-115 цієї Інструкції.
Виходячи із формулювання, що застосовано безпосереднім начальником, як підстава для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, враховуючи положення Порядку №608, Інструкції №736, слід констатувати, що проведення службового розслідування в конкретному випадку є обов`язковим для встановлення наявності вини військовослужбовця.
Разом з тим, службового розслідування, яке мало передувати прийняттю рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, чим забезпечити встановлення, у тому числі факту належності службового документу до документів, що містять службову інформацію із обмеженим доступом, так і факту порушення порядку обліку та зберігання цих документів, наслідків - не проводилося.
Більш того, в ході судового розгляду справи відповідачі не змогли надати суду доказів про те. що в особовій справі майора ОСОБА_11 містяться відомості, які передбачені ПС1-2016, а також те, що цю особову справу віднесено до документів, що містять службову інформацію з наданням їй грифу з обмеженим доступом «Для службового користування».
Окрім того, відповідачі не пояснили, чому в разі коли вони вважали особову справу майора ОСОБА_11 документом з грифом обмеження доступу «Для службового користування», за фактом її відсутності в підрозділі, всупереч пункту 4 Порядку №608 та Інструкції №736 не було призначено та проведено службового розслідування.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними та достатніми доказами вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, за який накладено стягнення у вигляді  «суворої догани».
Крім того, колегія суддів зауважує, що вищевказані дисциплінарні стягнення відповідно до записів в службовій картці ОСОБА_1 , накладено безпосереднім начальником «усно». Дисциплінарний Статут містить перелік способів накладення усного стягнення: - особисто; - на нараді; - перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Такі способи накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця є заходами безпосереднього впливу, що за своїм призначенням мають на меті оперативне/негайне реагування на дисциплінарний проступок (в т.ч. з метою його присікання), а також виховну мету - коли дисциплінарне стягнення доводиться перед строєм чи на нараді. Вимога закону щодо відсутності при накладенні усного стягнення військовослужбовців, які мають нижчі військові звання (обіймають посади) за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення, очевидно має на меті підтримання авторитету ієрархії військових звань/посад в системі військової служби.
Колегія суддів допускає, що в сучасних реаліях накладення усного дисциплінарного стягнення може здійснюватися із використанням засобів технічного зв`язку (напр., телефоном, або при проведенні наради з використанням відео- чи конференц-зв`язку тощо).
Судом встановлено, що начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України 25.03.2019 та 04.04.2019 не застосував жодного із можливих способів усного накладення дисциплінарного стягнення, а обмежився внесенням відповідних записів про накладення дисциплінарних стягнень в службову картку позивача. 
Більше того, повідомлення військовослужбовця в званні підполковника про накладення цих стягнень відповідно до змісту складеного 10.04.2019 акту здійснювала комісія, до складу якої  входив військовослужбовець з військовим званням, нижчим за військове звання ОСОБА_1 , що свідчить, у тому числі, про накладення дисциплінарних стягнень з порушенням встановленого законом порядку. 
Покликання в апеляційних скаргах відповідачів на наявність дискреційних повноважень при виборі шляхів накладення дисциплінарного стягнення на підлеглого, зокрема як на підставу, що надає право безпосередньому начальнику накладати дисциплінарне стягнення, за умови відсутності доказів встановлення вини підлеглому військовослужбовця, не відповідає положенням закону та презумпції невинуватості особи.
Щодо наказу Міністра оборони України від 09.04.2019 №64 КП про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження щ неповну службову відповідність», колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до змісту наказу від 09.04.2019 №64 КП можна зрозуміти, що дисциплінарний проступок ОСОБА_1 полягає в тому, що військовослужбовець став на шлях порушення військової дисципліни, а саме: не прибув у встановлений йому строк (25.03.2019) до Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, відомостей про наявність поважних причин своєї відсутності не надав, на телефонні дзвінки не відповідає та місце його знаходження не відоме. 
В тексті наказу також згадується, що ОСОБА_1 : допускає випадки правового нігілізму та ставить під сумнів віддані накази та розпорядження, проте не конкретизовано, які/чиї конкретно накази та розпорядження ОСОБА_1 поставив під сумнів, проявляючи правовий нігілізм; 25.03.2019 притягнений до дисциплінарної відповідальності «догана» за фактом неповідомлення безпосереднього начальника про перебування на лікуванні у ВМКЦ Західного регіону та подальше направлення для продовження обстеження та лікування до Головного військового клінічного госпіталю;04.04.2019 притягнений до дисциплінарної відповідальності «сувора догана» за порушення порядку обліку, зберігання та видачі документів з грифом «ДСК».
Однак, із застосованих відповідачем формулювань достеменно не зрозуміло, чи згадка про накладені на ОСОБА_1 25.03.2019 та 04.04.2019 дисциплінарні стягнення застосована як спосіб охарактеризувати його попередню поведінку, чи ці факти наведено як складові допущеного ним дисциплінарного проступку, за який накладається дисциплінарне стягнення.
Оцінюючи цей наказ на предмет відповідності критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, викладеним в частині другій статті 2 КАС України апеляційний суд враховує такі обставини: 
неприбуття ОСОБА_1 25.03.2019 до Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України (м. Київ) було зумовлене перебуванням військовослужбовця на лікуванні, про що його безпосередньому начальнику було достеменно відомо як з рапортів самого ОСОБА_1 , так і з відповідей медичних закладів на запити як самого Управління, так і т.в.о. начальника відділу майора ОСОБА_3 , котрий доповідав начальнику Управління отримані ним від медичних закладів відомості щодо перебування військовослужбовця на лікуванні; доведення припису від 19.03.2019 про необхідність прибути 25.03.2019 в місто Київ до відома до підполковника ОСОБА_1 відбулося 20.03.2019 – підчас його перебування на лікуванні у спосіб зустрічі в кав`ярні на запрошення т.в.о. відділу майора ОСОБА_3 . Суд розцінює таке оповіщення (підчас тимчасової непрацездатності особи) як неналежне; суд також враховує, що сам припис містить графу «Термін дії припису продовжено до ___». Отже, відповідач-2, маючи інформацію про перебування ОСОБА_1 на лікуванні, міг та повинен був змінити строк виконання припису та вручити такий ОСОБА_1 після завершення лікування; відповідач-2 спочатку 25.03.2019 наклав на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «догана» за неповідомлення ним 25.03.2019 про перебування на лікуванні та про необхідність продовжити лікування в місті Києві, а надалі доповіддю від 08.04.2019 ініціював накладення Міністром оборони України на ОСОБА_1 більш суворого стягнення - за неприбуття 25.03.2019 в Управління без поважних причин. Суд вважає таку мотивацію суперечливою та взаємовиключною, адже, навіть керуючись логікою відповідача, ОСОБА_1 25.03.2019 міг або не прибути на службу без поважних причин, або не повідомити безпосереднього начальника про наявність поважних причин (перебування на лікуванні, скерування для продовження лікуванння тощо), що зумовили його неприбуття на службу; 
в рапорті службовця, який повідомляє безпосереднього начальника про неможливість зв`язатися з ОСОБА_1 , вказано номер телефона, що не належить позивачу;згадані в тексті наказу факти неповідомлення ОСОБА_1 своєму безпосередньому начальнику про перебування на лікуванні, а також порушення ним порядку поводження з документами з грифом «Для службового користування» не могли бути підставою накладення на нього дисциплінарного стягнення Міністром оборони України, оскільки в самому наказі вказується на те, що станом на дату його прийняття за цими фактами на позивача вже були накладені дисциплінарні стягнення 25.03.2019 та 04.04.2019. Повторне накладення дисциплінарного стягнення за ті проступки, за які військовослужбовця вже було притягнуто до відповідальності, суперечить положенням статті 61 Конституції України та статті 91 Дисциплінарного статуту; згадки про правовий нігілізм ОСОБА_1 тощо в оскарженому наказі не конкретизовані, а отже – такі не дозволяють встановити склад дисциплінарного проступку як підстави притягненняособи до дисциплінарної відповідальності. 
Ці обставини в їх сукупності свідчать про те, наказ від 09.04.2019 №64 КП є необґрунтованим та суперечливим за змістом, тому такий підлягає скасуванню як протиправний. 
Щодо наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України (з основної діяльності) від 12.04.2019 №3.
Наказом начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України (з основної діяльності) від 12.04.2019 №3 позивачу було призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення починаючи з 11.04.2019 по день виключення із списків особового складу.
Із тексту цього наказу вбачається, що причиною призупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення є той факт, що останній 11.04.2019 та 12.04.2019 без поважних причин не прибув на службу, його мобільний телефон перебував в зоні недосяжності, а місце знаходження ОСОБА_1 є невідомим. Окрім того за медичною допомогою, як зазначено в Наказі, - до ВМКЦ Західного регіону позивач не звертався. Таким чином, начальник Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції – Відповідач-3 виходив з того, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, а тому на підставі пункту 15 «Порядку виплати грошового, забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України віл 07.06.2018 №260 - припинив виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення.
Суд оцінив досліджені на стадії судового розгляду справи докази та дійшов висновку, що висновок про неприбуття ОСОБА_1 на службу 11 та 12 квітня 2019 року, який покладено в основу оскарженого рішення, є помилковим. Відповідно до наведених вище рішень першого заступника Міністра оборони України Мойсей Л.О. з 11.04.2019 перебував у розпорядженні та списках Західного територіального відділу з питань протидії та виявлення корупції; позивач 11 та 12 квітня 2019 року прибував за адресою місця дислокації цього відділу, проте не міг потрапити на територію у зв`язку з анулюванням його пропуску на територію військового містечка з ініціативи його ж начальника. Ці обставини серед іншого підтверджуються висновками територіального підрозділу ВСП, який проводив службову перевірку за численними зверненнями позивача щодо перешкоджання йому в прибутті на службу. 
Окрім цього, листом начальника Західного територіального управління військової служби правопорядку від 21.05.2019 ОСОБА_1 повідомлено про встановлення факту перешкоджання йому в доступі до службових приміщень Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України. А також листом начальника Західного територіального управління військової служби правопорядку від 26.04.2019 ОСОБА_1 поінформовано про те, що в обліку військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину та перебувають у розшуку, він не числиться, про що офіційно повідомлено, у тому числі Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції – Відповідача-3.
За таких обставин рішення про призупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ґрунтується на помилкових висновках та підлягає скасуванню, оскільки позивач не міг потрапити на службу внаслідок дій самого ж відповідача. 
Щодо наказу Міністра оборони України від 09.04.2019 №67 КП про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю», апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до змісту наказу від 09.04.2019 №67 КП можна зрозуміти, що дисциплінарний проступок ОСОБА_1 полягає в неналежному виконанні службових обов`язків, визначених в статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягає у тому, що військовослужбовець свідомо подав до конкурсної комісії для зайняття посади науково – педагогічного складу службову характеристику, яка складена без дотримання визначених законодавством форм і має окремі ознаки підроблення, на руки йому не видавалася; тим самим ОСОБА_1 порушив принцип доброчесності, що полягає у відмові від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень та недопущенні наявного конфлікту між публічним і особистим інтересом.
Оцінюючи цей наказ на предмет відповідності критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, викладеним в частині другій статті 2 КАС України суд враховує такі обставини:відповідно до статті 98 Дисциплінарного статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку; враховуючи положення статті 88 цього статуту, якою передбачено право військовослужбовця на оскарження стягнення, випливає, що в наказі (рішенні) про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення повинно бути чітко зазначено, в чому саме проявилося дисциплінарне правопорушення та які конкретно положення Військових статутів, інших нормативно-правових актів, посібників, положень, інструкцій, були порушені військовослужбовцем. Наказ №67 КП не містить чіткої вказівки на те, який саме з одинадцяти передбачених статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ обов`язків порушив ОСОБА_1 ; подання 06.03.2019 пакету документів до вищого навчального закладу з метою участі в конкурсі на зайняття посади викладацького складу жодним чином не пов`язане зі службовими обов`язками чи діяльністю підполковника юстиції ОСОБА_1 на посаді начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції;поданий в складі пакету документів бланк характеристики не підписаний ані безпосереднім начальником ОСОБА_1 , ані особою, що приймає рішення про затвердження службової характеристики. За своєю формою та змістом цей документ (з огляду на відсутність обов`язкових реквізитів) є не характеристикою, а проектом характеристики; ОСОБА_1 в своїх показах повідомив суд, що цей проект характеристики готувався ще в 2017 році за інших обставин, коли його стосунки з безпосереднім керівником ще не були конфліктними; той факт, що ОСОБА_1 підписав проект характеристики в графі «з характеристикою ознайомлений» не змінює його статусу та не робить цю характеристику документом, що може бути використаним за призначенням, в тому числі в особистих інтересах. Цей висновок підтверджується тим, що: І) поданий ОСОБА_1 пакет документів конкурсна комісія повернула як таких, що не відповідає вимогам щодо їх оформлення; ІІ) у висновку службового розслідування встановлено, що дії ОСОБА_1 не мали негативних наслідків та не стосуються його службової діяльності.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання військовослужбовцем до конкурсної комісії вищого навчального закладу для зайняття посади науково – педагогічного складу проекту службової характеристики: не пов`язане із виконанням ним службових обов`язків чи здійсненням повноважень за займаною посадою; не мало негативних наслідків для інтересів військової служби.
Відтак, апеляційний суд вважає твердження відповідача про службову невідповідність ОСОБА_1 за наведених у наказі від 12.04.2019 №67КП обставин є необґрунтованим та помилковим, а застосоване до нього дисциплінарне стягнення – надмірно суворим та протиправним.
Суд апеляційної інстанції вважає, що інформація про вчинок ОСОБА_1 може бути врахована: при вирішенні питання про його подальше просування по службі чи визначення його посади/місця служби (оскільки на момент прийняття Міністром рішення за наслідками проведеного службового розслідування підполковник ОСОБА_1 не займав жодної посади та перебував у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України); при проведенні щорічного оцінювання військовослужбовця за результатами 2019 року. 
Оцінюючи доводи учасників справи щодо дотримання відповідачем принцип співмірності (відповідності суворості стягнення ступеню тяжкості проступку) суд враховує, що на ОСОБА_1 було накладено чи не найсуворіший в ієрархії дисциплінарних стягнень, визначених статтею 68 Дисциплінарного статуту вид дисциплінарного стягнення. Можливість (необхідність) застосування такого стягнення слід пов`язувати з таким проступком військовослужбовця, який є не сумісним з подальшим проходженням військової служби порушником. В контексті цього висновку суд вважає, що навіть у випадку трактування вчинку ОСОБА_1 як дисциплінарного проступку при обранні виду дисциплінарного стягнення Міністр оборони України не врахував можливість застосування до ОСОБА_1 більш м`яких дисциплінарних стягнень, як от «пониження в посаді», «пониження в військовому званні на один ступінь» тощо. Суд вважає вагомими посилання позивача на те, що: за 23 роки військової служби він до 25.03.2019 не притягувався до дисциплінарної відповідальності, натомість багаторазово заохочувався командирами (начальниками) різних рівнів, востаннє наказом Міністра оборони України від 14.06.2018; результати щорічного оцінювання ОСОБА_1 за 2018 рік, відповідно до яких Міністр оборони України та начальник Управління з питань запобігання та виявлення корупції зробили висновок про відповідність ОСОБА_1 займаній посаді, оцінили рівень його теоретичних знань як високий, а практичні уміння та навички – як достатні (для виконання завдань за посадою).
В розрізі такого перебігу подій слід зазначити, що за загальним правилом, яке закріплене відповідними статтями Дисциплінарного статуту, які окреслюють межі дисциплінарної влади командирів (начальників) всіх категорій аж до Міністра оборони України, - при прийнятті рішення про притягнення підлеглого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності (застосування того чи іншого дисциплінарного стягнення) кожен командир (начальник) діє на власний розсуд в межах дозволеної компетенції.
Втім, межі цього розсуду командира (начальника) у відносинах щодо застосування дисциплінарної влади обмежуються приписами частини другої статті 86 Дисциплінарного статуту, яка зобов`язує командира (начальника) при прийнятті рішення про накладення на підлеглого військовослужбовця стягнення враховувати характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Тим самим в відносно «закритій» сфері суспільних відносин щодо проходження військової служби на законодавчому рівні забезпечується принцип розсудливості та справедливості, встановлюється правовий запобіжник проти можливого свавілля у відносинах панування - підпорядкування між командиром і підлеглим.
З цього випливає, що згідно з положеннями статей 68 (визначає перелік дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до молодших та старших офіцерів), частини другої статті 12 Дисциплінарного статуту (наділяє Міністра оборони України всією повнотою дисциплінарної влади) Міністр оборони хоча і має право застосовувати по відношенню до молодших та старших офіцерів будь-яке із стягнень, передбачених пунктами «а» - «ж» статті 68 Дисциплінарного статуту (від «зауваження» до «позбавлення військового звання» відповідно), втім, повинен керуватися приписом частини другої статті 86 Дисциплінарного статуту.
Суд відкидає, як помилкові доводи відповідача про те, що Міністр оборони України наділений повною дискрецією щодо визначення виду дисциплінарного стягнення до військовослужбовця, тому суд не може оцінювати його рішення з цих питань. Суд нагадує відповідачу, що дискреція за своєю природою є  можливістю обирати найбільш обґрунтований, розумний та доцільний варіант поведінки серед кількох альтернативних, передбачених законом. Проте дискреція за будь-яких обставин не є синонімом сваволі - суб`єкт владних повноважень у випадку оскарження його рішень та дій в порядку адміністративного судочинства зобов`язаний довести, що діяв правомірно обираючи один із кількох можливих варіантів рішення.
Враховуючи ці мотиви суд дійшов висновку, що наказ від 12.04.2019 №67 КП не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, тому підлягає скасуванню. 
Щодо наказу Міністра оборони України від 16.04.2019 №197 (по особовому складу), колегія суддів зазначає наступне.
З тексту цього наказу вбачається, що він виданий на виконання наказу від 09.04.2019 №67 КП про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».
З огляду на висновок суду про протиправність наказу від 12.04.2019 №67КП та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про його скасування, підлягають задоволенню також похідні позовні вимоги про скасування наказів Міністра оборони України від 16.04.2019 №197 (по особовому складу) та начальника Західного територіального відділу запобігання корупції від 19.04.2019 №9 про виключення із списків особового складу.
Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на висновки суду у цій справі, скасування наказів про накладення та реалізацію дисциплінарного стягнення, ОСОБА_1 підлягає поновленню на військовій службі. 
Щодо вимог позивача про поновлення його на посаді начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України або на посаді, що є не нижчою аніж та, яку він обіймав до звільнення, то такі не підлягають до задоволення. Суд зауважує, що на дату звільнення з військової служби підполковник ОСОБА_1 не займав жодної посади та перебував у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Тому порушене незаконним звільненням право позивача на проходження публічної служби підлягає відновленню шляхом поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України, - тобто відновлення становища, що існувало до прийняття протиправного наказу про звільнення особи з публічної служби. За цих обставин рішення про визначення посади, на яку слід призначити підполковника ОСОБА_1 після завершення періоду перебування у розпорядження належить до повноважень Міністра оборони України.
Частиною другою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі – Порядок №100). 
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої перебував підполковник ОСОБА_1 , середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складала 20686,93 грн., середньоденна (в календарних днях) 701,25 грн. 
Період вимушеного прогулу позивача обраховується починаючи з першого дня після виключення зі списків до дати прийняття рішення про поновлення позивача на військовій службі (з 20.04.2019 по 25.02.2020). Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 211427,37 грн. (11 днів квітня 2019 та 25 днів лютого 2020 по 701,25 грн./день,  з травня 2019 року по січень 2020 року - дев`ять місяців по 20686,93  грн./місяць). 
В апеляційній скарзі відповідач з приводу виплати грошових коштів за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , покликається на те, що Військова частина НОМЕР_1 участі у справі ні в якості відповідача, ні в якості третьої особи у справі не брала, відтак судом безпідставно не вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки.
Разом з тим, слід, зазначити, що такі твердження не відповідають дійсності, оскільки Військова частина НОМЕР_1 (Західне територіальне управління військової служби правопорядку) була залучена до розгляду даної справи, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується іншими сторонами. 
Колегія суддів зауважує, що відповідно до розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.04.2017 №248/2/3/291 Західна територіальна група з питань запобігання та виявлення корупції, яка в подальшому переформована в Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України) була зарахована до Військової частини НОМЕР_1 на фінансове забезпечення.
В апеляційних скаргах відповідачі також звертають увагу суду на ту обставину, що Міністр оборони України є самостійним суб`єктом владних повноважень та не може ототожнюватись із Міністерством оборони України, з огляду на що оскаржуваний наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.04.2019 №197 безпідставно скасований судом першої інстанції без залучення до справи особи, питання про права, інтереси та обов`язки якої вирішено.
Колегія суддів такі доводи вважає помилковими з огляду на наступне.
Статтею 15 Закону України «Про національну безпеку України» (далі – Закон №2469-VIII) Міністерство оборони України визначено головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.
Водночас, окреслено організаційно-правовий статус Міноборони, як центрального органу виконавчої влади та органу військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України та Державна спеціальна служба транспорту (частина четверта статті 15 Закону №2469-VIII).
Частиною п`ятою статті 15 цього ж Закону встановлено, що Міністерство оборони України очолює Міністр оборони України, який є членом Кабінету Міністрів України.
За змістом частини восьмої статті 15 Закону №2469-VIII Міністр оборони України здійснює керівництво Міністерством оборони України, військово-політичне і адміністративне керівництво Збройними Силами України безпосередньо та через першого заступника Міністра оборони України, заступників Міністра оборони України, а також через Головнокомандувача Збройних Сил України.
На загальному рівні повноваження Міністра оборони як керівника центральні органу виконавчої влади визначені Законом України «Про центральні органи виконавчої влади». Більш широко його повноваження як керівника Міноборони та водночас - керівника органу (військового управління), який здійснює військово-політичне | адміністративне управління Збройними силами окреслено «Положенням про Міністерство оборони України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 (далі – Положення №671).
Аналіз компетенції Міністра оборони, окресленої Положенням №671 вказує на те, що, до кола організацій розпорядчих повноважень Міністра оборони як керівника органу військового управління віднесено право видавати з питань забезпечення організаційних заходів в апараті Міноборони директиви, а з питань реформування та розвитку Збройних Сил, їх бойової мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організацій! заходів та інспектування - спільні з Начальником Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил накази і директиви (пункт 8 Положення №671 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
В інших випадках як керівник центрального органу виконавчої влади Міністр оборони підписує накази Міноборони, які останнє видає в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції, законів України, актів Президента У країни, постанов Верховної Ради України, актів Кабінету Міністрів.
Що стосується повноважень (завдань) Міноборони, то його головні завдання визначені пунктом 3 Положення №671. Так, зокрема, до цих завдань віднесено забезпечення формування та реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, здійснення військово-політичного, та адміністративного керівництва Збройними силами, здійснення координації діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування їй підготовки держави до оборони, тощо.
Пунктом 4 Положення №671 визначені повноваження Міноборони за різними напрямами. Так, за напрямком здійснення адміністративного управління Збройними силами Міноборони серед іншого, зараховує осіб офіцерського складу інших військових формувань до Збройних сил, укладає з ними контракт про проходження військової служби у Збройних силах, призначає на відповідні посади (підпункт 61 пункту 4 Положення №671), затверджує номенклатуру посад для призначення військовослужбовців (підпункт 63), направляє за кордон військовослужбовців та працівників Збройних сил для проходження військової служби, роботи, навчання (підпункт 68), приймає рішення щодо залишення на військовій службі офіцерського складу понад граничний вік (підпункт 73), присвоює в установленому порядку військові звання (підпункт 75), визначає порядок ведення і форму особової справи військовослужбовців, перелік та форму документів, на підставі яких оформляються накази по особовому складу (підпункти 58, 59) тощо. 
Пунктом 10 згаданого вище Положення визначені повноваження Міністра оборони за всіма напрямками його діяльності як керівника центрального органу виконавчої влади та керівника органу управління Збройними силами.
Окрім того, як член Кабінету Міністрів України Міністр оборони здійснює повноваження, визначені Законом України «Про Кабінет Міністрів України», зокрема - забезпечує виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, формування та реалізацію державної політики у відповідній сфері, спрямовує та координує діяльність відповідних органів центральної виконавчої влади, здійснює промульгацію актів Президента України, виданих в межах відповідних Конституційних повноважень з питань, що належать до сфери діяльності Міноборони, погоджує проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, що вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України з питань, що належать до сфери діяльності Міноборони, подає на розгляд Кабінету Міністрів України проекти законів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, розробниками яких є Міноборони, видає обов`язкові для виконання накази з питань, що належать до сфери компетенції міністерства та Центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується ним (частина перша статті 44 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).
Ще одним нормативно-правовим актом, який визначає повноваження Міністра оборони як посадової особи органу військового управління (військового начальника), є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, стаття 12 якого наділяє Міністра оборони дисциплінарною владою відносно військовослужбовців в повному обсязі цього Статуту.
Окрім того як керівник органу військового управління відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008, Міністр оборони наділений правом видавати накази по особовому складу, якими оформлюється встановлення, зміна, або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом або за призовом осіб-офіцерського складу (зокрема — присвоєння та позбавлення військового звання, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон тощо).
Характерно, що в рамках здійснення дисциплінарної практики, в рамках якої реалізується дисциплінарна влада Міністра оборони як керівника органу військового управління - військового начальника, прийняття ним рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності оформлюється письмовими наказами Міноборони, які підписує Міністр оборони відповідно до положень пункту 27 частини другої статті 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», підпункту 23 пункту10 Положення №671.
З цього випливає, що повноваження Міноборони як органу управління та Міністра оборони як його керівника в питаннях адміністративного управління здійснюються в їх нерозривному функціональному зв`язку, що вказує на єдність та не відокремлюваність правового статусу Міноборони та Міністра оборони, які за цим функціональним напрямком не можуть існувати окремо один від одного.
Відтак, на думку апеляційного суду, є правильним підхід (практика, в тому числі судова), за яким (якою) акти Міноборони ототожнюються з їх підписантом - керівником міністерства і навпаки.
3 цього слідує, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не порушив процесуальних норм, правильно застосував норми матеріального права, які регламентують правовий статус Міністерства оборони України як центрального органу виконавчої влади та органу військового управління, а також - Міністра оборони як його керівника. 
З аналогічних підстав судом апеляційної інстанції відхиляються, як необґрунтовані, заперечення апелянта на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
Також цілком безпідставними є доводи апелянта про те, що оскаржувані в даній справі накази від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», рішення про накладення дисциплінарного стягнення 25.03.2019 у вигляді догани та про накладення дисциплінарного стягнення 04.04.2019 у вигляді суворої догани в силу приписів статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України втратили чинність та вичерпали свою дію, оскільки на підставі вищевказаних рішень Міністром оборони України прийнято наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.04.2019 №197, згідно з яким позивача звільнено з військової служби в запас. Суд апеляційної інстанції наголошує, що саме вищенаведені рішення суб`єкта владних повноважень стали підставою для прийняття кінцевого наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.04.2019 №197, яким підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби через службову невідповідність, відтак неможливим є вирішення розглядуваного спору без правової оцінки таких наказів. 
Решта доводів апеляційних скарг спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційних скаргах не зазначено. 
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідачів не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим їх апеляційні скарги на рішення суду не підлягають задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись частиною третьою статті 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України, до якої приєднався Міністр оборони України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.001973 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду 

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. М. Гінда  	
Повне судове рішення складено 02 жовтня 2020 року.