ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 813/3692/17
адміністративне провадження № К/9901/49710/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шевцової     Н.     В.,
суддів: Кашпур     О.     В., Радишевської     О.     Р.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №     813/3692/17
за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України 
про скасування наказу та рішення, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України 
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017      року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Кухар     Н.     А., суддів Гулика     А.     Г., Ланкевича     А.     З.,
та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018   року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Кушнерика     М.     П., суддів Мікули     О.     І., Курильця     А.     Р.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якому просив суд:
1.1.          скасувати наказ Міністерства юстиції України від 19 вересня 2017 року №     2929/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів);
1.2.          визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) відображене у протоколі від 05 вересня 2017 року в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого;
1.3.          зобов`язати Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) поновити запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих про дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів) від 28 лютого 2013   року № 313.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), відображене у протоколі від 05 вересня 2017 року в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та наказ Міністерства юстиції України №     2929/5 від 19     вересня 2017   року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідаторів), не відповідають вимогам щодо законності, та відповідно підлягають скасуванню. 
2.1.          На думку позивача, при прийняті оскаржуваних рішень (протоколу й наказу) не було враховано вини арбітражного керуючого, обставин вчинення порушення, його тяжкості, фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності в минулому й не встановлення фізичних чи юридичних осіб, права яких були б порушені діями позивача (що зазначені в акті перевірки як грубі порушення законодавства). 
3.          Представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що перевіркою діяльності арбітражного керуючого були встановлені грубі порушення законодавства, а тому ним правомірно прийнято спірне рішення.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4.          Комісією Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 06 липня 2017 року № 10. Підставами для проведення цієї перевірки стала ухвала господарського суду Івано - Франківської області від 25 квітня 2017      року в справі №     909/93/16 та доручення Міністерства юстиції України від 23   травня 2017 року №     723/11320-0-32-17/9.4 «Щодо перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 » (далі - акт перевірки).
5.          Висновками акта перевірки установлено порушення арбітражним керуючим вимог «частини 4 статті 28, частини 3 статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14     травня 1992 року №     2343-XII (далі - Закон № 2343-XII), а саме: арбітражний керуючий - керуючий санацією ВП «Західукрзакордоннафтогазбуд» не виконав свій обов`язок щодо управління та розпорядження майном боржника, -  керуючий санацією не підписував від імені боржника договори оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та як наслідок не міг здійснювати повний нагляд та контроль за законністю передачі в оренду майна, тобто під час виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 повноважень керуючого санацією, виконував свої повноваження недобросовісно та нерозсудливо, не в інтересах боржника та кредиторів, що є вчиненням грубого порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 , законодавства під час виконання ним повноважень керуючого санацією ВП «Західукрзакордоннафтогазбуд», що призвели до грубого порушення права та законних інтересів боржника та кредиторів».
6.          Рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке оформлене протоколом від 05 вересня 2017 року, до позивача ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.
7.          Наказом Міністерства юстиції України від 19 вересня 2017 року № 2929/5 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 05 вересня 2017 року № 748 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 05 вересня 2017 року №63/09/17, анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 313 від 28 лютого 2013 року.
8.          Судами попередніх інстанцій установлено, що на засіданні комітету кредиторів, було обговорено результати позапланової перевірки діяльності керуючого санацією та зазначено, наступне: «Керуючий санацією виробничого підприємства «Західукрзакордоннафтогазбуд» ОСОБА_1 , за час виконання обов`язків не вчиняв дій, які б на думку комітету кредиторів суперечили інтересам кредиторів. Своїми діями та бездіяльністю керуючий санацією не наніс матеріальної шкоди кредиторам та його дії не оскаржувались, а загалом претензій і його роботі зі сторони кредиторів не висловлювалось, а отже його дії не суперечили інтересам кредиторів та не порушували їх. Робота арбітражного керуючого на підприємстві є достатньо в розуміння забезпечення інтересів боржника та кредиторів. Так, керуючий санацією виробничого підприємства «Західукрзакордоннафтогазбуд» ОСОБА_1, виготовив та схвалив на комітеті кредиторів План санації виробничого підприємства «Західукрзакордоннафтогазбуд» покликаний відновити платоспроможність боржника, керуючий санацією ОСОБА_1, підготував та розглянув на комітеті кредиторів Мирову угоду, яка теж покликана відновити платоспроможність боржника» (згідно з протоколом засідання Комітету кредиторів в справі №     909/93/16 про банкрутство Виробничого підприємства «Західукрзакордоннафтогазбуд» від 11 липня 2017 року).
9.          Судами попередніх інстанцій долучено довіреність від 27 жовтня 2016 року, відповідно до якої Виробниче підприємство «Західукрзакордоннафтогазбуд» в особі керуючого санацією ОСОБА_1 було доручено виконавчому директору Фойтумі Тарасу Ярославовичу бути представником ВП     «Західукрзакордоннафтогазбуд», в тому числі укладати та підписувати договори оренди майна боржника (у відповідності із методологією визначення розміру орендної плати державного майна).
10.          Позивачем під час розгляду справи надано також долучено розшифровку орендованих площ приміщень ВП «Західукрзакордоннафтогазбуд» та даних укладених договорів оренди.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11.          Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24     листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, позовні вимоги задоволено частково.
11.1.          Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 19   вересня 2017 року №2929/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів).
11.2.          Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів), відображене у протоколі від 05 вересня 2017 року в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.
11.3.          У решті позовних вимог відмовлено.
12.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд попередніх інстанцій виходили з того, що ні в рішенні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів), що відображене у протоколі від 05     вересня 2017 року, ні в наказі Міністерства юстиції України від 19 вересня 2017     року №2929/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів) не зазначено, який саме з виявлених комісією недоліків в роботі позивача, по своїй суті є грубим порушенням законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та кредиторів. 
13.          Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень (протоколу й наказу) не було враховано вини арбітражного керуючого, обставин вчинення, його тяжкості, не встановлення фізичних чи юридичних осіб, прав яких було порушенні діями позивача (що зазначені в акті перевірки як грубі порушення законодавства).

ІV. Касаційне оскарження
14.          Не погодившись з постановою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 02 травня 2018 року.
15.          У касаційній скарзі відповідач зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини справи, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень в частині задоволення позовних вимог і прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
16.          На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач указує, що комісією взято до уваги те, що майно передане в оренду знаходиться у повній державній власності та повинно було передаватися в оренду під повну відповідальність та контроль керівника підприємства, а саме арбітражного керуючого.
17.          Крім того, за доводами відповідача, судами попередніх інстанцій безпідставно не прийнято до уваги те, що раніше цьому арбітражному керуючому вже було анульовано ліцензію.
18.          Відповідач також зауважує, що доцільність застосування того чи іншого дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями комісії, а Міністерство юстиції України прав позивача не порушувало.
19.          Касаційна скарга відповідача містить клопотання про розгляд справи за участі його представника.
20.          Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду матеріали справу №     813/3692/17 (суддя-доповідач     Білоус     О.     В.).
21.          30 травня 2018 року справа №     813/3692/17  надійшла до Верховного Суду.
22.          04 червня 2018 року у Верховному Суді зареєстровано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач зазначає, що мав право на підставі довіреності надати право підпису виконавчому директорові договорів, зокрема, оренди. Крім того, позивач погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість оскаржуваних рішень.
23.          З огляду на наведене позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
24.          05 червня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №     636/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса     О.     В.
25.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 06     червня 2019 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову     Н.     В., суддів Кашпур     О.     В., Радишевську     О.     Р.

V. Релевантні джерела права та акти їхнього застосування
26.          Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
27.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
28.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
30.          Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2343-XII) установлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.
31.          Арбітражний керуючий, як визначено у вказаному Законі, - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
32.          За змістом частини четвертої статті 28 Закону №2343-XII з моменту винесення ухвали про введення процедури санації:
-          керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством;
-          управління боржником переходить до керуючого санацією;
-          зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.
32.1.          Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про введення процедури санації та призначення керуючого санацією зобов`язані здійснити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, його печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей.
32.2.          Арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження його майном можуть бути накладені лише в межах процедури санації у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів. Не допускається арешт грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках умовного зберігання (ескроу), відкритих боржником у встановленому законодавством порядку.
32.3.          Господарський суд за заявою керуючого санацією знімає арешт з майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають виконанню плану санації, господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.
32.4.          Офіційне оприлюднення повідомлення про введення процедури санації здійснюється на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
32.5.          Таке повідомлення містить характеристики і тип виробництва боржника, суми кредиторської заборгованості, строк подачі заявок інвесторами, який не може перевищувати двох місяців, тощо.
33.          Частиною третьою статті 98     Закону №2343-XII визначено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.
34.          Відповідно до статті 107 Закону №2343-XII, арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.
35.          Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення (частина 3 статті 107 Закону №     2343-XII).
36.          Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №     228, Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, зокрема, з питань банкрутства.
37.          Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (частина 4 статті 107 Закону № 2343-XII).
38.          Відповідно до частини першої статті 108 Закону №2343-XII дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.
39.          Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень (частина четверта статті 108 Закону №2343-XII).
40.          Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії (частина шоста статті 108 Закону № 2343-XII).
41.          Нормами частини першої статті 109 означеного Закону визначено, що дисциплінарними стягненнями, які накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:
1) попередження;
2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
42.          Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення (частина друга статті 109 Закону № 2343-XII).
43.          Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (частина третя статті 109 Закону № 2343-XII).
44.          Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (частина четверта статті 109 Закону № 2343-XII).
45.          За змістом частини п`ятої статті 113 Закону № 2343-XII рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.
46.          На виконання статті 106 Закону № 2343-XII розроблено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №     1284/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015     року за №     1113/23645 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №     1284/5).
47.          Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому (пункт 7.6 Порядку № 1284/5).
48.          Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (пункт 7.5 Порядку №          1284/5).
49.          Пунктом 26 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 січня 2013 року № 81/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2013 року за № 112/22644 (далі - Положення №     81/5), передбачено, що протоколи засідання Комісії у триденний строк, крім випадку, передбаченого пунктом 27 цього Положення, направляються до структурного підрозділу для забезпечення виконання її рішень.
50.          Пунктом 27 Положення №     81/5 передбачено, що у разі прийняття Комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого Комісією прийнято рішення.
51.          Відповідно до пункту 5 частини першої статті 112 Закону № 2343-XII підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема, є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);
52.          У разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється (частина друга статті 112 Закону № 2343-XII).

VІ. Позиція Верховного Суду
53.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
54.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
55.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
56.          Так, частина друга статті 109 Закону № 2343-XII визначає, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого, тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.
57.          Пункт 7.1. Порядку №1284/5 передбачає, що підставою для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).
58.          З аналізу викладених норм випливає, що перевіркою має бути встановлено як факт грубого порушення позивачем законодавства під час виконання своїх повноважень, так і наслідки таких його дій - грубе порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника.
59.          При цьому Верховний Суд зауважує, що грубим порушенням арбітражним керуючим вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в контексті пункту 7.1 Порядку № 284/5 є таке порушення вимог, що призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.
60.          Водночас позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої особи вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.
61.          Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року в справі № 820/2875/17.
62.          У цій справі судами попередніх інстанцій установлено, що підставою для застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, відповідно акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого є не виконання обов`язку щодо управління та розпорядження майном боржника, а саме керуючий санацією не підписував від імені боржника договори оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та як наслідок не міг здійснювати повний нагляд та контроль за законністю передачі в оренду майна, тобто, під час виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 , повноважень керуючого санацією виконував свої повноваження недобросовісно та нерозсудливо, не в інтересах боржника та кредиторів. 
63.          Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідні договори оренди підписано виконавчим директором Фойтумою Тарасом Ярославовичем, який діяв на підставі довіреності від 27 жовтня 2016 року, з гідно з якою Виробниче підприємство «Західукрзакордоннафтогазбуд» в особі керуючого санацією ОСОБА_1 доручило Фойтумі Тарасу Ярославовичу бути представником ВП     «Західукрзакордоннафтогазбуд», в тому числі укладати та підписувати договори оренди майна боржника (у відповідності із методологією визначення розміру орендної плати державного майна).
64.          За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ні в рішенні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів), що відображене у протоколі від 05    вересня 2017 року, ні в наказі Міністерства юстиції України від 19 вересня 2017    року №2929/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів) не зазначено, який саме з виявлених комісією недоліків в роботі позивача, по своїй суті є грубим порушенням законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та кредиторів.
65.          Також судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що твердження відповідача про попереднє анулювання ліцензії позивача є безпідставним, оскільки постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2012 року у справі № 2а-4607/12/1370 скасовано наказ № 705/5, виданий Міністерством юстиції України від 08 травня 2012 року про анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності арбітражного керуючого в частині анулювання ліцензії АВ №600613 від 13 січня 2012 року, виданої фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 на провадження господарської діяльності арбітражного керуючого. Ця постанова набрала законної сили 22     жовтня     2012 року.
66.          Посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що Міністерством юстиції України не порушувалися права позивача є також безпідставними, оскільки повноваження приймати рішення про застосування дисциплінарних стягнень до арбітражних керуючих за наявності підстав належить Дисциплінарній комісії. При цьому, Дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.
67.          Однак, органом уповноваженим накладати дисциплінарні стягнення на арбітражних керуючих є виключно державний орган з питань банкрутства, яким, згідно чинного законодавства України, є Міністерство юстиції України.
68.          Верховний Суд наголошує, що за такого правового регулювання рішення Комісії про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень реалізується шляхом винесення наказу про накладення дисциплінарного стягнення за відповідним поданням Комісії єдиним уповноваженим на це державним органом з питань банкрутства - Міністерством юстиції України.
69.          Верховний Суд зазначає, що Дисциплінарна комісія встановлює наявність в діях арбітражного керуючого дисциплінарного проступку та приймає рішення про можливість та доцільність застосування певного виду дисциплінарного стягнення.
70.          Тоді як, в силу приписів статті 107 Закону № 2343-XII, безпосереднього дисциплінарні стягнення накладаються Державним органом з питань банкрутства - Міністерством юстиції України за поданням Дисциплінарної комісії.
71.          Такі висновки Верховного Суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, висловленим в постановах від 07 квітня 2020 року в справі №     826/6746/18 (№ К/9901/7600/19), від 23 липня 2020 року в справі № 806/928/17 (№К/9901/15364/18) та ін.
72.          За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевірили обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VІІ. Судові витрати
73.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24   листопада  2017   року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14  березня     2018 року в справі №     813/3692/17 залишити без змін.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                           Н.    В.    Шевцова

          О.    В.    Кашпур

                                                                                          О.    Р.    Радишевська