Дата документу 23.09.2020 Справа № 336/1472/20

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 336/1472/20	Головуючий у 1-й інстанції Жупанова І.Б.	
Пр. № 22-ц/807/2225/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сирих О.М., стягувач ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 1-4), в якій просив: - визнати поважними причини пропуску строку для подання цієї скарги та поновити його; - визнати постанову державним виконавцем Хортицького ВДВС міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 р ВП № 41017065 про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами, винесену відносно ОСОБА_2 ; - зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) поновити його порушене право, шляхом скасування постанови державного виконавця Хортицького ВДВС міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 р ВП № 41017065 про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами.
В обґрунтування своєї скарги боржник зазначав, що на виконанні Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі знаходиться виконавчий лист № 2-2338, який виданий 22.07.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
12.03.2020 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 41017065 скаржник дізнався, що 15.02.2018 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сирих О.М. винесено постанову.
Посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження», а також на те, що він працює водієм вважав, вказану постанову немотивованою, такою, що позбавляє його конституційного права заробляти собі на життя роботою, що він вільно вибрав. Тому просив скасувати постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами від 15.02.2018 р ВП № 41017065, а також визнати вказану постанову неправомірною.
Також скаржник зазначав, що аліменти не сплачує і не погашає заборгованість у зв`язку із розглядом справи, яка перебуває на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/1998/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про оспорювання батьківства. Провадження у справі було відкрито 15.05.2018 року, на час розгляду скарги рішення не винесено, оскільки 15.08.2019 року судом винесено ухвалу про призначення генетично-молекулярної експертизи, а провадження у справі зупинено.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Жупанову І.Б. (а.с. 8).
Питання про поновлення строку боржнику на подачу вищезазначеної скарги судом першої інстанції судом першої інстанції у цій справі не вирішувалось. Проте, апеляційним судом встановлено, що останній боржником фактично не пропущений, оскільки те, що боржник дізнався про вищезазначену постанову державного виконавця лише 12.03.2020 року, а звернувся до суду із вищезазначеною скаргою 16.03.2020 року, не спростовується матеріалами цієї справи та матеріалами виконавчого провадження, в яких містяться лише дані про направлення копії постанови боржнику, але відсутні дані про її отримання боржником. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2020 року (а.с. 109-112) скаргу ОСОБА_2 у цій справі задоволено частково.
Скасовано постанову державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами ВП № 41017065.
В задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.
Всі учасники цієї справи із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували, окрім стягувача ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині (фактично в частині задоволення вимог боржника), посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, стягувач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 124-126) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні скарги на рішення державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подляянову Г.С.(а.с.138).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 серпня 2020 року (а.с. 171), оскільки стягувач надала апеляційному суду документи на усунення недоліків своєї апеляційної скарги фактично лише 07.07.2020 року (а.с. 148), тобто, коли суддя-доповідач перебувала вже у відпустці з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року (а.с. 147), а у період з 08.08.2020 року по 09.08.2020 року включно мали місце вихідні дні. 
Ухвалою апеляційного суду (а.с. 172) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді – доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).
Боржник ОСОБА_2 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу стягувача у цій справі (а.с. 186-192).
Державний виконавець не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судове засідання 23 вересня 2020 року повідомлений апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 178) державний виконавець не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання державного виконавця і на підставі ст. ст. 371, 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю стягувача ОСОБА_1 , представника останньої – адвоката Кузнецової А.С. (а.с. 200), боржника ОСОБА_2 та представника останнього – адвоката Сльота Д.В. (а.с. 201).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга стягувача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).
Встановлено, що боржник ОСОБА_2 та державний виконавець із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, у тому числі боржник в частині відмови у задоволенні вимог, погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували.
Стягувач ОСОБА_1 оскаржує ухвалу суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку лише в частині задоволення вимог боржника (в частині скасування постанови державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами ВП № 41017065).
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги стягувача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині задоволення вимог боржника (в частині скасування постанови державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами ВП № 41017065).
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц). 
В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п.2).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи скаргу боржника в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, керувався ст. ст. 353 - 354, 449-451 ЦПК України та виходив із такого.
Як передбачено ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII): Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.
Вказані положення закону узгоджуються зі змістом ст. 43 Конституції України, відповідно до змісту якої, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Як встановлено судом, боржник ОСОБА_2 є водієм, надавав послуги з перевезень пасажирів з однієї адреси на іншу, про що свідчить договір № 494- поз. 2567 від 27.06.2013 р. про надання інформаційно – консультаційних послуг укладений між ОСОБА_2 та ЗФ ПП «Оптимальне таксі».
На час розгляду скарги  ОСОБА_2 офіційно з 20.04.2020 року працевлаштований до ФОП ОСОБА_4 на посаду водія, що підтверджується наказом № 1-04 від 17.04.2020 року, витягом з трудової книжки, повідомленням ДФС про прийняття працівника на роботу від 17.04.2020 року.
Згідно із наданою відповіддю № 36965 від 14.05.2020 року Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі наявність заборгованості зі сплати аліментів унеможливлює зняття тимчасових обмежень, зокрема обмеження у праві керувати транспортними засобами.
Водночас, за вказаних обставин у відповідності до положень ч. 10 ст. 71 Закону № 1404-VIII боржник ОСОБА_2 є особою, відносно якої не може бути застосовано обмеження у праві керувати транспортними засобами.
За змістом п. 9 ст. 71 Закону № 1404-VIII у разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.
Таким чином, постанова державного виконавця від 15.02.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 41017065, на час розгляду скарги, порушує права боржника ОСОБА_2 для якого керування транспортними засобами та робота на посаді «водія» є основним законним джерелом засобів для існування і підлягає скасуванню.
Проте із такими висновками суду першої інстанції в частині ухвали, яка є предметом апеляційного оскарження, погодитись можна лише частково з таких підстав.
Ухвала суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.
Суд першої інстанції у цій справі вийшов за межі вимог вищезазначеної скарги боржника ОСОБА_2 в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, (а.с.4), яка боржником після подачі 16.03.2020 року жодного разу не уточнювалась.
Так, боржник у цій справі взагалі не просив: 
- скасовувати вищезазначену постанову державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами ВП № 41017065,
а лише просив:
- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) поновити його порушене право, шляхом скасування постанови державного виконавця Хортицького ВДВС міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 р ВП № 41017065 про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами.
Крім того, ст. 451 ЦПК України (судове рішення за скаргою у розділі VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень») 
- у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.2);
- якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.3).
При цьому, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції в частині, яка не була предметом апеляційного оскарження учасниками цієї справи, встановив, що постанова винесена державним виконавцем 15.02.2018 року правомірно, проте, самостійно скасував останню своєю ухвалою у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі.
Оскільки, суд першої інстанції встановив, що боржник ОСОБА_2 є водієм, начеб - то надавав послуги з перевезень пасажирів з однієї адреси на іншу, про що свідчить договір № 494- поз. 2567 від 27.06.2013 р. про надання інформаційно – консультаційних послуг укладений між ОСОБА_5 та ЗФ ПП «Оптимальне таксі» (а.с. 15-17), що належними, допустимими доказами у цій справі з боку боржника не підтверджено (сам по собі цей договір без довідки податкової (фіскальної) служби про сплату податків боржником з наданих послуг з перевезення пасажирів, у цій справі нічого не підтверджує і не спростовує), висновки суду першої інстанції у цій справі у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Тому, станом на час подачі вищезазначеної скарги 16.03.2020 року права боржника ОСОБА_2 , право керування транспортними засобами для якого не було основним законним джерелом засобів для існування (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та боржником державному виконавцю у матеріали виконавчого провадження не надавались), не могли бути порушені і не порушувались вищезазначеною постановою державного виконавця від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами.
Працевлаштування боржника ОСОБА_2 лише з 20.04.2020 року до ФОП ОСОБА_4 на посаду водія, що підтверджується наказом № 1-04 від 17.04.2020 року, витягом з трудової книжки, повідомленням ДФС про прийняття працівника на роботу від 17.04.2020 року (а.с.46-47), які були надані боржником державному виконавцю у матеріали виконавчого провадження лише у квітні 2020 року, тобто вже під час розгляду цієї справи судом першої інстанції та після подачі до суду першої інстанції у цій справі 16.03.2020 року вищезазначеної скарги боржника, яка останнім у подальшому не уточнювалась, і в якій він не просив визнати неправомірною будь-яку відмову державного виконавця, у тому числі від 14.05.2020 року (а.с. 45) про скасування постанови від 15.02.2018 року з будь-яких підстав, не могли бути і не є підставою для скасування вищезазначеної законної постанови державного виконавця у цій справі судом першої інстанції за результатами розгляду вищезазначеної скарги боржника у цій справі.
За таких обставин, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині скасування постанови державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами ВП № 41017065 скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 про зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) поновити його порушене право, шляхом скасування постанови державного виконавця Хортицького ВДВС міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 р ВП № 41017065 про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами, у цій справі відмовити. 
В іншій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась і апеляційним судом не переглядалась. 
Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 367-369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині скасування постанови державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 в праві керування транспортними засобами ВП № 41017065 скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог  ОСОБА_2 про зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) поновити його порушене право, шляхом скасування постанови державного виконавця Хортицького ВДВС міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сирих О.М. від 15.02.2018 р ВП № 41017065 про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування транспортними засобами, у цій справі відмовити. 
В іншій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась і апеляційним судом не переглядалась. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.09.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.