Справа № 461/5240/20                        Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/1067/20                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю захисника Тибінки В.Я., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Тибінки В.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 15.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Згідно постанови суду 27 червня 2020 року о 12 год. 35 хв. у м.Львові на пл.Торгова, 1, водій ОСОБА_1 керуючи автобусом марки БАЗ - НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту №184 а, будучи при цьому без засобів індивідуального захисту (распіратора чи захисної маски), чим порушив правила щодо карантину людей передбаченим ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також п.п.7, 3 Постанови КМ України від 20.05.2020 р.
На дану постанову захисник Тибінка В.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі не враховано всіх обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_1 як найманий працівник ТзОВ «Успіх БМ» згідно постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Також захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду є посилання на п.п.7,3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року, яких немає в зазначеному нормативно-правовому акті, а правильним є п.п.7 п.3 вказаної Постанови КМУ. Крім цього, захисник вказує на те, що долученими відеозаписами не стверджується факт перебування водія ОСОБА_1 без захисної маски.
Розглянувши матеріали справи № 461/5240/20, заслухавши пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, притягуються особи, які здійснили порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до п.п.7 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови інформування органів Національної поліції про здійснення перевезення.
Тобто, за цією статтею КУпАП та за вказаних в матеріалах справи може бути притягненою до відповідальності лише службова або посадова особа суб`єкта господарювання, що здійснює пасажирські перевезення в безперервному циклі. 
Також зазначена норма закону є бланкетною (відсильною), а тому при складені протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інші актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Як в протоколі про адміністративне правопорушення АА №152124 від 27.06.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , так і в постанові місцевого суду зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також п.п.7,3 Постанови КМ України від 20.05.2020 року. Проте ні автором протоколу, ні судом першої інстанції, не вказано яку саме статтю Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушив ОСОБА_1 , а також здійснено посилання на неіснуючі по суті норми Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року. Зазначення конкретних спеціальних норм при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП є обов`язковим.
Крім цього, виходячи з наведено ОСОБА_1 будучи водієм маршрутного таксі БАЗ - А/079.14 н.з. НОМЕР_2 при здійсненні регулярних перевезень пасажирів по маршруту №184а в якості найманого працівника ТзОВ «Успіх БМ» не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки повинен бути забезпечений засобами індивідуального захисту роботодавцем, тобто посадовими особами ТзОВ «Успіх БМ», які відповідальні за випуск громадського транспорту до роботи.
Більше того, з оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи при зверненні працівників поліції водій ОСОБА_1 перебував в захисній масці, а тому зазначеним доказом спростовується твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про її відсутність.
Інших належних та допустимих доказів, які стверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АА №152124 від 27.06.2020 року, суду не надано.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Тибінки В.Я. задоволити.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, скасувати та провадження у справі № 461/5240/20 відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.