ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10667/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача:             Беспалова О. О.
суддів:                               Ключковича В. Ю., Пилипенко О.Є.
за участю секретаря:       Присяжної Д. В.

представника позивача Самборського В.О., представника відповідача Щекун О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначено, дата складання повного тексту: не зазначено) у справі за позовом Міністерства охорони здоров`я України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,- 

В С Т А Н О В И В :

Міністерство охорони здоров`я України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просить суд:
-  визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 60723207 від 17.03.2020 про накладення штрафу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у задоволенні позову відмолено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при винесенні спірного рішення суд першої інстанції не врахував, що на час винесення спірної постанови державного виконавця рішення суду було виконано, а відтак відсутні підстави для притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду.
Крім того апелянтом зазначено, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не вжито заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» в частині встановлення виконання боржником рішення суду. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 20.07.2020 року за вх. № 24947, в якому відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок щодо повідомлення органів виконавчої служби про виконання рішення суду покладено саме на боржника , відтак, виносячи спірну постанову про притягнення позивача до відповідальності за невиконання рішення суду державний виконавець діяв правомірно. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою  Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60723207 з виконання виконавчого листа виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 03.09.2019 № 640/20961/18 в частині зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України вчинити дії, а саме: видати належним чином оформлені Реєстраційні посвідчення на лікарські засоби без обмеження терміну дії, та зазначити в таких реєстраційних посвідченнях, що лікарські засоби перереєстровані в Україні безстроково: 
- реєстраційне посвідчення UА/12114/01/02 на лікарський засіб Нейроксон, розчин для ін`єкцій, 1000 мг/4 мл., Заявник ПАТ "Галичфарм"; 
- реєстраційне посвідчення UА/12114/01/01 на лікарський засіб Нейроксон, розчин для ін`єкцій 500 мг/4 мл., Заявник ПАТ "Галичфарм" ; 
- реєстраційне посвідчення UА/12114/02/01 на лікарський засіб Нейроксон, розчин для перорального застосування, 100 мг/мл., Заявник ПАТ "Галичфарм"; 
- реєстраційне посвідчення UA/5252/01/01 на лікарський засіб Ніцерголін, таблетки, вкриті оболонкою, по 10 мг., Заявник ПАТ "Галичфарм"; 
- реєстраційне посвідчення UA/8800/01/01 на лікарський засіб Мукалтин, сироп, Заявник ПАТ "Галичфарм"; 
- реєстраційне посвідчення UA/9508/01/01 на лікарський засіб Мукалтин, сироп, Заявник ПАТ "Галичфарм". 
Відповідно до пункту 2 постанови від 27.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60723207 боржнику встановлено десятиденний термін для добровільного виконання рішення суду. 
Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2020 року ВП № 60723207 накладено на МОЗ України штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання без поважних причин боржником рішення суду на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".
Листом Міністерства охорони здоров`я України від  24.03.2020 за вих. № 14-15/8050/2-20 відповідача повідомлено про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2019 № 640/20961/18. 
Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.04.2020 року закінчено виконавче провадження № 60723207, відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду. 
Як вбачається із змісту заявленого позову, позивач не погоджується із винесеною Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 17.03.2020 постановою про накладення штрафних санкцій за невиконання рішення суду без поважних причин, оскільки на час винесення такої рішення суду боржником було виконано у повному обсязі. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення спірної постанови про накладення на позивача штрафних санкцій за не виконання рішення суду відповідачу не було відомо про фактичне виконання такого судового рішення боржником, а відтак дії державного виконавця щодо винесення такої постанови та сама  постанова є правомірними та скасуванню не підлягають.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частиною другою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Поряд із цим, накладення на боржника, у виконавчому провадженні, штрафу за невиконання рішення суду допустимо за умови одночасного існування двох обставин, а саме : - невиконання ним виконавчого документа (судового рішення); -  відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).
Відтак, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено по-перше факт невиконання боржником судового рішення і по-друге відсутність поважних причин.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 року у справі №816/297/17.
Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції та відповідача у справі, що приписами Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок щодо повідомлення державного виконавця про наявність поважних причин про неможливість виконання рішення суду, а також повідомлення про факт виконання такого рішення покладено саме на боржника виконавчого провадження.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, про факт виконання рішення суду останнім повідомлено відповідача листом від 24.03.2020 року, тобто після винесення спірної постанови про накладення штрафу. 
Відтак, позовні вимоги в частині визнання протравними дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо накладення на позивача штрафних санкцій за невиконання рішення суду задоволенню не підлягають.
Поряд із цим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що не зважаючи  на необізнаність відповідача про виконання МОЗ України рішення суду, таке, на час винесення спірної постанови боржником було виконано. 
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, Міністерством охорони здоров`я України на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2019 № 640/20961/18 17.01.2020 винесено наказ № 93, яким внесено зміни до реєстраційних посвідчень на лікарські засоби згідно з Переліком, що додається, та встановлено необмежений термін їх дії, який стосується ПАТ "Галичфарм".
31.01.2020 МОЗ України надіслано до ДП "Державний експертний центр МОЗ України" лист № 96/0/29-20 про забезпечення видачі вкладок до реєстраційних посвідчень на лікарські засоби згідно Переліку, який затверджений вказаним вище наказом.
При цьому, про затвердження наказів від 17.01.2020 № 93 та від 22.01.2020 № 147 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2019 № 640/20961/18, а також про те, що підготовлені вкладки до реєстраційних посвідчень на лікарські засоби, зазначені у Переліках, заявник може отримати у Центрі надання адміністративних послуг МОЗ України, стягувача, у виконавчому провадженні №60723207 повідомлено листом  МОЗ України від 06.02.2020 № 18-04/17/318/ЗПІ-20/334 .
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що на час винесення спірної постанови про накладення на МОЗ України штрафних санкцій підстави для притягнення до відповідальності за ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні, відтак, постанова про накладення штрафу від 17.03.2020 року ВП № 60723207 підлягає скасуванню. 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог що скасування спірної постанови не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування в цій частині.
Натомість, апеляційна скарга позивач підлягає частковому задоволенню, позаяк відсутні правові підстави, враховуючи вимоги ст. 308 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови.
У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Керуючись ст.ст. 229, 271, 286, 308, 310, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у справі за позовом Міністерства охорони здоров`я України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2020 року ВП № 60723207 скасувати.
В цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Міністерства охорони здоров`я України задовольнити.
Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2020 року ВП № 60723207 про накладення штрафу. 
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року в іншій частині залишити без задоволення. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                  О.О. Беспалов
Суддя                                                                                                     В. Ю. Ключкович
Суддя                                                                                                     О.Є. Пилипинко 

 (Повний текст постанови складено 23.07.2020 р.)