Справа № 127/6114/20 
Провадження № 33/801/372/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 

встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, шляхом накладення стягнення у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 гривень 40 копійок.
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням,  ОСОБА_1 29.02.2020 року о 10 годині 20 хвилин, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21124», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в с. Махнівка по вул. Любарській, 55Ж, Козятинського району Вінницької області, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, відсутня реакція зіниць на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки вина правопорушника доведена достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 370042, письмовими поясненнями свідків, рапортом інспектора поліції та іншими матеріалами наявними в справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього, з урахуванням особи порушника та характеру вчиненого адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року, оскаржувану постанову відносно нього скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Вважає висновок суду таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджений доказами. Вказує, що від проходження огляду він не відмовлявся, при цьому погодився пройти тест на «Драгері» та поїхати у медичний заклад, будь-яких свідків при складанні протоколу не було. Його як водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
В порушення вимог ст. 266 КУпАП матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури встановленої пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, яка затверджена Наказом МВС та МОЗ і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, зазначає, що він не був повідомлений про час і місце розгляду справи. Вважає, що судом в порушення вимог ст. 251, 283 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. При цьому, суд належним чином не дослідив докази його вини, а лише обмежився виключно протоколом про адміністративне правопорушення, без його належного дослідження. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилається на те, що деякий час у зв`язку з карантином перебував поза межами м. Вінниці у родичів дружини, оскаржувану постанову не отримував та дізнався про її наявність з Єдиного державного реєстру судових, тому ставить питання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Глєбов С. Г. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили апеляційну скаргу задовольнити.  ОСОБА_1  суду пояснив, що суд не повідомив його про місце і час розгляду справи. Він неодноразово з`являвся в суд на назначений час, однак судове засідання не відбувалося з різних підстав. Оскільки в Україні був введений карантин, він надав суду відповідне звернення з проханням додатково повідомляти його про хід справи на вказану ним електронну адресу, проте на останнє засідання суд його не викликав повісткою, а також не надіслав повідомлення на електронну адресу. В матеріалах справи зазначено, що він був повідомлений телефонограмою, однак йому ніхто не дзвонив. Він не зміг надати суду свої заперечення, захищати себе в суді, йому не були роз`яснені його права при складанні протоколу, а також в суді, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Суд не дослідив всі обставини справи і передчасно дійшов до висновку про його винуватість. Він не відмовлявся від медичного огляду, працівники поліції повідомили про відсутність у них відповідних приладів, а з часом самі не хотіли везти його до лікарні. При цьому свідки не були присутні, а з`явилися лише коли був складений протокол.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, в матеріалах справи відсутні данні про вручення йому копії постанови від 09 квітня 2020 року.
Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції не були виконані.
Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, яка за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.
На день винесення постанови, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи 09 квітня 2020 року, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримав судовий виклик.
З матеріалів справи встановлено, що на виклик суду ОСОБА_1 з`явився 24.03.2020, проте судове засідання перенесено в зв`язку з іншими обставинами, що зазначено в довідці суду (а. с. 9). На виклик суду він з`явився і 30.03.2020, однак згідно довідки суду справа не розглядалася у зв`язку із тим, що суддя Ковбаса Ю. П. перебуває у відпустці (а. с. 13). Повістка ОСОБА_1 про виклик в судове засідання на 09 квітня 2020 року судом не направлялася, не повідомлявся він і на електронну адресу, що вказана в його зверненні від 30.03.2020. Зазначене секретарем судового засідання повідомлення його за телефонним номером не є належним повідомленням його про місце і час розгляду справи. 
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.
За таких обставин постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року прийнята з порушенням норм процесуального права, відповідно підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18). 
Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги щодо скасування постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи, що на даний час закінчилися строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по даній справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд-

постановив:
Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, скасувати і провадження у справі закрити.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду         Ю. Б. Войтко