УХВАЛА
03 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/1675/17
адміністративне провадження № К/9901/17043/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДПС) (правонаступника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) (далі - ГУ ДФС) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Трейдекс Пак Україна" до ГУ ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020, адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 10.10.2016 № 0019261406, № 0019271406.
10.07.2020 ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС)).
Частиною першою статті 13 КАС визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з моменту підписання угоди про залік зустрічних однорідних вимог між ТОВ "Трейдекс Пак Україна" та "Europcell GmbH", припинились зобов`язання "Europcell GmbH" перед позивачем щодо повернення коштів за контрактом №20150403/1 від 03.04.2015 шляхом зарахування зустрічних вимог. Відтак, у контролюючого органу були відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактом №20150403/1 від 03.04.2015.
Застосування судами попередніх інстанцій зазначених норм матеріального права відповідає висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, зробленому у постанові Верховного Суду від 31.01.2020 у справі №1340/3649/18.

Cкасовуючи податкове повідомлення-рішення № 0019271406 від 10.10.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн на підставі пункту 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93  "Про систему валютного регулювання і контролю" за порушення пункту 1 статті 9 цього Декрету, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що санкції, передбачені статтею 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1996 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», застосовуються лише Національним банком України та підпорядкованими йому особами, до яких податкові органи не відносяться, а тому у податково органу не було повноважень для застосування до позивача фінансових санкцій та прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.10.2016 року № 0019271406.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.11.2019  у справі № 826/2800/17, у справі №280/5170/18 від 04.03.2020.
Керуючись статтями 248, 328, пунктом 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді	Є.А. Усенко М.М. Гімон   М.Б. Гусак