Справа № 308/1906/20

Закарпатський апеляційний суд

            П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

11.09.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                        в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, гр. України, з вищою освітою, приватний підприємець, 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, 19.02.2020 року, о 19.27 год., по вул. 8-го Березня, 46, у м. Ужгород водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак це не зовсім так, так як він відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак бажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Стверджує, що справа розглянута за його відсутності, повідомлень про час та місце розгляду справи ним не отримано. Щодо пропуску строку вказує на те, що оскаржувана постанова отримана через поштове відділення 26.06.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Розпочатий 03.09.2020 розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Лиснички І. П., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що: ОСОБА_1 та адвокат Лисничка І. П. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи – 11.09.2020 о 09:00; ОСОБА_1 приймав участь під час розгляду даної справи в судовому засіданні 03.09.2020, яке було за його клопотанням відкладено на 09:00 11.09.2020; даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, що в свою чергу не спростовує доводів клопотання про отримання ОСОБА_1 копії постанови 26.06.2020, у зв`язку з чим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу – поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 
         Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 19.02.2020 року о 19.27 год., по вул. 8-го Березня, 46, у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що в протоколі ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що: права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1). 
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 2, 3). 
З розписки ОСОБА_1 вбачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу марки Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою м. Ужгород, вул. 8 Березня, 46, без порушень ПДР (а. с. 4).
З копії постанови серії ДПО 18 № 599418 убачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 19.02.2020 о 19 год. 05 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. 8 Березня, 46, у м. Ужгород, здійснюючи поворот ліворуч, завчасно не ввімкнув покажчик повороту, і при перевірці документів не мав при собі полісу обов`язкового страхування (а. с. 5). 
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і відеозаписом, що міститься на наявному в матеріалах справи технічному носії інформації – диску (а. с. 6). 
Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 під час дослідження зібраних у справі доказів, у тому числі, перегляду технічного носія інформації – диску, пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки на місці події дії поліцейських вважав незаконними та оскільки поліцейські після зупинки керованого ним автомобіля не могли чітко пояснити підстави зупинки транспортного засобу. Окрім того, ОСОБА_1 показав, що у період 3-5 годин до зупинки керованого ним автомобіля вживав алкогольні напої, зокрема, коньяк, яку кількість спиртного ним було вжито не пам`ятає. 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області Чиженко М. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в гр. гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, – такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом. 
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, розписки про залишення транспортного засобу на місці зупинки, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак це не зовсім так, оскільки він відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак бажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами, якими підтверджено факт відмови ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що справа розглянута за його відсутності, повідомлень про час та місце розгляду справи ним не отримано, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і в свою чергу, не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, апеляційний суд враховує те, що: відповідно до чинного КУпАП розгляд справи без участі правопорушника не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення; факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Додану до апеляційної скарги копію протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки така жодним чином не спростовує факту відмови ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення ним вимог передбачених п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд враховує те, що відповідно до чинного законодавства, водій, у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у разі згоди на проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, повинен пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я у присутності працівників поліції, а не самостійно після складення поліцейськими протоколу за відмову від проходження такого огляду.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга – без задоволення. 
       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан