Справа  № 760/7173/20                           Головуючий в суді І інстанції - Шереметьєва Л.А.,
Провадження № 33/824/2553/2020                                                     Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.471 МК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
14 вересня 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю представника  Київської митниці Держмитслужби Юрківа В.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисників - Кормушина Ю.О. та Кормушиної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С.Г. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року 
 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Азербайджан, м. Гянджа, тимчасово не працюючу, закордонний паспорт громадянина Азербайджану НОМЕР_1 , виданий 10.03.2011 року, орган, що видав MinistryofinternalAffairs, посвідка на постійне проживання, видана 17.11.2015 року, орган, що видав 7401, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
визнано винуватою у скоєні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп., що підлягає сплаті на користь держави України.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_2  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 26 лютого 2020 року о 10 годині 50 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_3 , яка прилетіла до України з Азербайджану, м. Баку, рейсом № J2 9683 літаком а/к «Азербайджанські авіалінії», своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно наказу Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій.
Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.
На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України у ОСОБА_4 було з`ясовано про наявність у пасажира готівкових коштів у розмірі 18 803, 00 дол. США, що знаходилися у жіночій сумці пасажирки (ручна поклажа).
Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів ОСОБА_4 , вищевказана валюта належить їй та її чоловікові.
Пасажирка обрала проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 9 999, 00 євро.
З виявленої суми було пропущено 10 843, 00 дол. США, за протоколом про порушення митних правил вилучено 7 960, 00 дол. США.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Б» ДП МА «Бориспіль», порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням представником Київської митниці ДФС України Клімовим С.Г. подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень й конфіскації предмету правопорушення - грошових коштів у сумі 7960 доларів США.
Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням чинного законодавства та неповнотою судового розгляду. Зокрема, суд першої інстанції жодним чином не перевірив реальний майновий стан особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та прийшов до необґрунтованого висновку про покладення «індивідуального надмірного тягаря» на ОСОБА_2 у зв`язку із застосуванням конфіскації вилучених коштів.
 
Заслухавши доповідь судді, думку представника митниці Юрківа В.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи ОСОБА_6 та її захисників Кормушина Ю.О, Кормушиної О.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про порушення митних правил місцевим судом належним чином було досліджено докази, що містяться в матеріалах провадження та обґрунтовано визнано ОСОБА_2 винуватою у порушенні митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.471 МК України.
 
Із тексту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» №3477-IV від 23.02.2006 вбачається, що суди використовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вирішуючи питання доцільності накладення додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації грошових коштів, суд виходить із того, що конфіскація є втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном і підпадає під сферу дії пункту другого статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції), який дозволяє договірним державам здійснювати контроль за користуванням майном для забезпечення виплати штрафних санкцій. Суду необхідно розглянути питання чи буде таке втручання виправданим на підставі аналізу трьох критеріїв: 1) чи є такий захід законним; 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним.
Законність втручання. Застосування адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення відповідає вказаному критерію, тому що конфіскація прямо встановлена доступним і передбачуваним законом (ст. 471 МК України). Зобов`язання декларувати на митниці грошову суму, що перевищує 10 000 євро, викладено у МК України, постановах НБУ №3 від 02.01.2019 року, №5 від 02.01.2019 року. Суд вважає, що відповідні правила сформульовані з достатньою точністю і таким чином задовольнили якісну вимогу передбачуваності.
Суспільний (громадський) інтерес. Суд вважає, що застосування конфіскації відповідає загальним інтересам суспільства, тому що держави мають законний інтерес та обов`язок згідно з різними міжнародними договорами вживати заходів для виявлення та контролю за переміщенням готівкових грошових коштів через кордони, оскільки великі суми готівки можуть використовуватися для відмивання грошей, незаконного обігу наркотиків, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або здійснення інших серйозних фінансових правопорушень. Загальна вимога щодо декларування, яка застосовується до будь-якої фізичної особи, що перетинає державний кордон, перешкоджає неконтрольованому ввезенню готівкових коштів до країни чи їх вивезенню з країни, а заходи з конфіскації, що є наслідком недекларування готівки митному органу, є частиною загальної схеми регулювання, призначеної для боротьби з цими правопорушеннями.
Пропорційність. Останнє питання, яке має бути вирішене судом, полягає в тому, чи завдяки втручанню було забезпечено необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу суспільства, враховуючи свободу розсуду, що надається державі у цій сфері. Необхідний баланс не буде досягнуто, якщо відповідний власник майна буде змушений нести «індивідуальний та надмірний тягар». Відповідність застосування конфіскації третьому критерію зовсім не очевидна, тому що не може існувати чіткого, виключного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про дотримання чи порушення справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини. Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин конкретної справи.
За вчинення правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, встановлено адміністративне стягнення у виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.
При вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.
Так, у цій справі порушення митних правил ОСОБА_7 полягало лише у тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо. Варто зазначити, що предмет правопорушення (гроші) не підлягає обкладенню митними платежами, податками, зборами. Крім того, за законодавством України ввезення та вивезення іноземної валюти з України не вважається незаконною діяльністю.
В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснила, що 26 лютого 2020 року вона разом з чоловіком ОСОБА_9 прилетіли до України  у м. Київ, з Азербайджану, м. Баку. Під час проведення митного контролю пасажирів в зоні «Приліт» виявилось, що у її чоловіка є заборона в`їзду в Україну, а тому його не пропустили на територію України. Грошові кошти а розмірі 18803 доларів США знаходились в її сумці, коли чоловіка не пропустили через кордон, вона забула, що всі кошти залишились у неї, оскільки сума, яку везли з чоловіком, не перевищувала по 10000 євро на кожного. З виявленої суми було пропущено 10843 долари США. При цьому відносно неї було складено протокол про порушення митних правил за ст.471 МК України, вилучено готівку в розмірі 7960 доларів США.  ОСОБА_8 вказує, що вказані кошти отримані нею та її чоловіком від продажу квартири в Азербайджані. На сьогоднішній день вони не працюють та не мають стабільного доходу, проживають в Києві в маленькій квартирі зятя разом зі своєю донькою та онукою. Вона зазначає, що має проблеми зі здоров`ям та потребує оперативного втручання. Крім того, 28 лютого 2020 року нею було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, внесено аванс в розмірі 150000 гривень, проте 250000 гривень вона має заплатити до 28 серпня 2022 року. На підтвердження вказаних обставин нею до суду першої інстанції було подано докази.
Як вбачається з матеріалів провадження, дані про те, що ОСОБА_8 раніше судима, чи притягувалась до кримінальної або адміністративної відповідальності відсутні. Також відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо.
Вивезення вказаної суми з території України пасажиру допускається, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі. Шкода, яку ОСОБА_8 потенційно могла завдати державі була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби ввезла гроші не задекларувавши їх. Органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були ввезені на територію держави. 
Оскільки держава не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації, застосування конфіскації в цьому випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.
Крім того, ОСОБА_8 не працює, не має постійного джерела доходу, потребує оперативного втручання, а сума вилучених коштів, отримана нею від продажу житла в Азербайджані, є для неї значною та необхідною для забезпечення її життєдіяльності та придбання житла, якого вона не має на території України. 
Конфіскація коштів, на які розраховувала ОСОБА_8 , ставить її в скрутне матеріальне становище, позбавить можливості забезпечити свою життєдіяльність, подібне стягнення порушує її право на повагу до власності, є не пропорційним, адже покладає на неї «індивідуальний надмірний тягар».
Враховуючи обставини правопорушення, дані про особу, яка притягується до відповідальності, обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, докази наявні у матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку наявність у діях  ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України, про необхідність притягнення останньої до відповідальності за вказаною статтею та на законних підставах, із дотриманням вимог ст.33 КУпАП, наклав на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без конфіскації вилученої валюти. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_2 стягнення сприяє досягненню визначеній у ст.23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Із огляду на викладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника Київської митниці Держмитслужби, адже втручання у право ОСОБА_1 на мирне володіння майном не відповідатиме принципу правомірності, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки покладає на неї «індивідуальний надмірний тягар».
Враховуючи вищезазначене, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст.462, 487 МК України апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С.Г. залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль