Ухвала
 
04 вересня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 487/2001/19
провадження № 61-12667ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у вищевказаній справі.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У касаційній скарзі заявник, в обґрунтування підстав оскарження, посилається на  постанову Верховного Суду України від 12 липня 2017 року у справі 
№ 6-564цс17, від висновків якої Велика Палата Верховного Суду відступила у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 14-327цс18, а отже касаційна скарга не відповідає вимогам встановленим статтею 392 ЦПК України.
 
Посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду України, від висновків яких Верховний Суд відступив у своїх постановах, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом, оскільки заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.
 
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявником оскаржується судове рішення, яким задоволено первісний позов (одна вимога немайнового характеру - визначення місця проживання дитини)та відмовлено у задоволенні зустрічного позову (одна вимога немайнового характеру - визначення місця проживання дитини).
 
У випадку коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»). 
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
 
Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги становить - 3 073,60 грн (1 921,00 грн ? 0,4 ? 2 ? 200 %).
 
До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі                  1 536,80 грн.
 
Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн (3073,60 грн - 1 536,80 грн). 
 
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Також, у прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2020 року та не зазначає, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції в результаті розгляду справи. 
 
Враховуючи викладене, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені у частині другій статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення, документ, що підтверджує сплату судового збору та уточнити вимоги прохальної частини, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 05 жовтня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Ступак