ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р.	Справа № 480/2279/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
участю секретаря судового засідання  Медяник А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Московськобобрицької сільської ради на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 25.02.2020  по справі № 480/2279/19
за позовом  ОСОБА_1 
до    Московськобобрицької сільської ради   
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
          У січні 2020 року ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , заявник) звернувся до суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства ( далі - КАС України) із клопотаннями про встановлення судового контролю, в яких просив:
          накласти на Московськобобрицького сільського голову ОСОБА_2 ( далі - Московськобобрицький СГ ОСОБА_2 ) як керівника Московськобобрицької сільської ради ( далі - Московськобобрицька СР, відповідач), відповідального за виконання судового рішення, штраф, передбачений ч.2 ст. 267 КАС України, в сумі 84080,00 грн, за невиконаня вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 і неподання звіту про виконання судового рішення;
          стягнути штраф відповідно до ч.3 ст.382 КАСУ України шляхом стягнення половини суми штрафу, що становить 42040,00 грн на його користь, іншу половину - 42040,00 грн стягнути до Державного бюджету України;
          накласти на Московськобобрицького СГ ОСОБА_2 як керівника Московськобобрицької СР, відповідального за виконання судового рішення, штраф, передбачений ч.2 ст. 267 КАС України, в сумі 84080,00 грн, за невиконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 та неподання звіту про виконання судового рішення;                               стягнути штраф відповідно до ч.3 ст.382 КАС України шляхом стягнення половини суми штрафу, що становить 42040,00 грн на його користь, іншу половину - 42040,00 грн стягнути до Державного бюджету України.
          Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
          Накладено на голову Московськобобрицької СР ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 42040 грн. 00 коп.
          Половину штрафу у розмірі 21020 грн. 00 коп. стягнуто на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу у розмірі 21020 грн. 00 коп. стягнуто на користь Державного бюджету України.
          Встановлено Московськобобрицькій СР новий строк для подання звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 у справі № 480/2279/19 - 30 днів з дня набрання ухвалою законної сили.
          Попереджено голову Московськобобрицької СР ОСОБА_2 про те, що за правилами ч. 6   ст. 382 КАС України   з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.
          Попереджено голову Московськобобрицької СР ОСОБА_2 про те, що відповідно до ч. 7   ст. 382 КАС України   сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Московськобобрицька СР через свого представника адвоката Коваленка О.І, що діє на підставі договору про надання правничої допомоги № 245 від 13.03.2020 ( ордер серія ВМ № 1004718, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія НОМЕР_1 ) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити   постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на Московськоборицького СГ ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.382 КАС України - відмовити. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що сільський голова ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, періодично потребує лікування, витрачає на це значні кошти із заробітної плати, додаткового доходу не має. Посада юриста у сільській раді відсутня, залучення адвоката є фінансовим тягарем для сільського бюджету, тому всі пояснення, відповіді по справам ОСОБА_2 готує самостійно, однак не є юристом за освітою, що свідчить про відсутність у його діях недобросовісності, умисного невиконання або ухилення від виконання судового рішення. Вказав, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 відповідь на заяву № 13 від 09.01.2019 направлено позивачу листом від 10.01.2019 вих №02-21/11 20, що підтверджується витягом з книги вихідної кореспонденції та поштовою квитанцією з повідомленням про вручення, який ОСОБА_1 не отримав, внаслідок чого конверт із вказаним листом повернувся відправнику, з відміткою « за відмовою адресата від одержання». Посилався на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі № 480/4390/19 в аналогічній справі між тими самими сторонами залишено без змін ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2020, якою відмовлено у притягненні до відповідальності його посадової особи за ч.2 ст.382 КАС України.
           23.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання Московськобобрицької СР про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
           27.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання задоволено та поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження по справі №480/2279/19. Зупинено дію ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 480/2279/19.
           29.05.2020 закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
           22.06.2020 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
           22.06.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відмову у прийнятті до розгляду і повернення апеляційної скарги  на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2020, у зв`язку з її підписанням неуповноваженою особою.
           13.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду, постановленю без виходу суду до нарадчої кімнати, у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду судом повідомлені належним чином.
          Від сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. 
          Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України справа розглянута без участі сторін.
          Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неі, зазначає наступне.
          Судовим розглядом встановлено наступні обставини, які не оспорені сторонами.
           24.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Московськобобрицької СР, в якому просив:
          - визнати протиправними дії Московськобобрицької СР, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву № 13 від 09.01.2019;
           - зобов`язати відповідача надати відповідь на заяву № 13 від 09.01.2019;
          - стягнути з відповідача суму судового збору.
           10.07.2019 ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України до суду першої інстанції подано заяву про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача протягом 30 днів подати звіт про виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. 
           19.07.2019 рішенням Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено. 
          Визнано протиправними дії Московськобобрицької СР, що полягають у ненаданні відповіді на заяву ОСОБА_1 № 13 від 09.01.2019.
          Зобов`язано Московськобобрицьку СР надати ОСОБА_1 відповідь на вказану заяву.
          У встановленні судового контролю відмовлено. 
           24.10.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019. 
           30.10.2019 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 від 24.10.2019. задоволено. 
          Зобов`язано Московськобобрицьку СР протягом 30 днів з дня набрання ухвалою законної сили подати до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 19 .07.2019 у справі № 480/2279/19.
           10.12.2019 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду встанвлено Московськобобрицькій СР новий строк подання звіту. 
          Зобов`язано Московськобобрицьку СР у протягом 30 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 19.07.2019 у справі № 480/2279/19.
          Роз`яснено Московськобобрицькій СР, що відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
           13.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотаннями про накладення на Московськобрицького СГ ОСОБА_2 як на керівника Московськобобрицької СР за невиконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 штрафу в сумі 84080,00 грн. (за невиконання кожної відповідно) та здійснити його стягнення в порядку ч. 2 ст. 267   КАС України. 
          Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що докази виконання відповідачем рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 відсутні, а тому наявні підстави для накладення на Московськобрицького СГ ОСОБА_2 штрафу в мінімальному розмірі в сумі 42040,00 грн, який належить стягнути по 21020,00 грн на користь ОСОБА_1 та Державного бюджету України відповідно, та встановити новий строк для подання звіту. 
          Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції та зазначає. 
          Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
          Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
          Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Приписами ст. 370 КАС України унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
          Питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано статтею 382 КАС України.
          Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
          Приписами ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
          За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
          Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
          Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.<…>
          Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
          Колегія суддів зазначає, що специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, що він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту, чи невиконання рішення суду. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішенння суду, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. 
          Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.04.2020 по справі 560/523/19, які з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин. 
          Колегія суддів зауважує, що положення   ст. 382 КАС України передбачають відповідальність у вигляді накладення штрафу як за невиконання (повторне невиконання) судового рішення, так і за неподання (повторне неподання) відповідачем - суб`єктом владних повноважень звіту про виконання рішення суду.
          Судовим розглядом встановлено, що на день постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 відповідачем не подано. Доказів виконання вказаного судового рішення також не надано. 
          Враховуючи неподання відповідачем звіту, невиконання зазначеного судового рішення, а також беручи до уваги наведені вище правові норми, колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для накладення штрафу на Московськобобрицького СГ ОСОБА_2 , як на посадову особи відповідальну за виконання рішення, відповідно до ч.2 ст.382 КАС України.
          Доводи апелянта про те, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 відповідь на заяву № 13 від 09.01.2019 направлено позивачу листом від 10.01.2019 №02-21/11 що підтверджується поштовою квитанцією з повідомленням про вручення, але ОСОБА_1 його не отримав, внаслідок чого конверт із вказаним листом повернувся відправнику, з відміткою « за відмовою адресата від одержання» колегія суддів відхиляє та зазначає, що копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та копія журналу реєстрації вихідних документів Виконавчого комітету Московськобобрицької СР, яка подана відповідачем з метою підтвердження направлення такого листа не містить інформації про те, який саме документ був вкладений у поштове відправлення, що було надіслане засобами поштового зв`язку 11.01.2019.
          Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище Московськобобрицької СР та ОСОБА_2 як на підставу для не накладення на нього штрафу, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки ст.382 КАС України застережень щодо фінансового стану особи, відповідальної за виконання судового рішення, не містить та зауважує, що судом першої інстанції до ОСОБА_2 застосовано стягнення  у мінімальному розмірі.
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
          Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Московськобобрицької сільської ради залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року по справі №480/2279/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  20.07.2020