ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року	Львів	Справа № 140/2495/20 пров. № А/857/8171/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Омеляновській Л.В.
за участю представника відповідача:           Сахарчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року (рішення ухвалене о 11:54 хв. у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Андрусенко О.О.) у справі за позовом    ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
                                                   ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.02.2020 року №0000293203 про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 207119,65 грн.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що висновки Головного управління ДПС у Волинській області, викладені у акту перевірки від 27.01.2020 року, про те, що позивач здійснював реалізацію пального не будучи зареєстрованим у Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, не відповідають дійсності. Позивач вказує, що 31.05.2019 року ним було подано в електронному варіанті заяву про реєстрацію платником податку і про реєстрацію в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизних складів. 31.05.2019 року заява не приймалася і він в телефоному режимі звертався в до відповідача для з`ясування даної причини, однак йому пояснили, що програма не працює як слід. ОСОБА_1 зазначає, що надсилав даний звіт кілька разів. Після того, як надійшла інформація, що заява не прийнята, він 09.08.2019 року повторно надіслав цю ж заяву в електронному порядку. Йому прийшло повідомлення, що звіт доставлено в електронну скриньку ДПС України 09.08.2019 року. В квитанції № 1 було вказано, що документ збережено на центральному рівні, присутні попередження. А також було вказано, про прийняття квитанції № 2, однак у вікні де висвітлюється інформація про прийняття документів було висвітлено - назва - заява про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та акцизних складів - прийнято - травень 2019 року. Оскільки у акті перевірки було вказано про відсутність реєстрації платником акцизного податку, ОСОБА_1 повторно неодноразово подавав заяви про реєстрацію і лише 28.01.2020 року його було зареєстровано у Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального. Позивач вважає, що підстави для застосування до нього штрафних санкцій відсутні, оскільки ним було своєчасно - 31.05.2019 року подано заяву про реєстрацію платником акцизного податку. Просив позов задоволити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 31.05.2019 року ОСОБА_1 було подано ГУ ДФС у Волинській області заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового та/або акцизних складів, при цьому у розділі 2 заяви "Дія та види діяльності" поставлено відмітку у графі "Реєстрація акцизного складу". 
31.05.2019 року заява не була прийнята, квитанції про прийняття заяви податковим органом підприємцю не надходили.
09.08.2019 року ОСОБА_1 повторно надіслав цю ж заяву в електронному порядку до Головного управління ДПС у Волинській області. 
09.08.2019 року позивачу надійшла квитанція № 1, у якій зазначено наступне: "Документ доставлено до Державної фіскальної служби України. Документ збережено на центральному рівні. Присутні попередження. Через певний час подбайте про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття електронного документу". При розгляді справи судом було встановлено, що квитанція № 2 підприємцю ОСОБА_1 не надходила.
27 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у Волинській області на підставі наказу № 232 від 23.01.2020р. та направлень № 045, № 046, № 047 від 23.01.2020 р. проведено фактичну перевірку господарської одиниці - авто-заправної станції за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

За період з 02.07.2019 року по 27.01.2020 року позивачем здійснено реалізацію пального в кількості 7526,25 літрів на суму 207119,65 грн. За даними Інформаційної системи "Податковий блок" підприємець ОСОБА_1 не зареєстрований у Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, підприємцем не зареєстровано акцизні склади в підсистемі Відомості про акцизні склади.
Вказані обставини, на думку перевіряючих свідчать про порушення підприємцем ОСОБА_1 вимог п. 9 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 408 "Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового", абзац 2 п.22, підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення", п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212, абзац 2 п.п. 230.1.1 п.230.1 ст.230 Податкового Кодексу України.
Проте, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне, а саме.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набрав чинності з 01.01.2016 року позивача було зареєстровано платником акцизного податку з 04.03.2016 року, що не спростовується ні судом, ні доказами, які надав відповідач, та відкрито електронні рахунки. 
Зазначені рахунки залишилися і після 01.07.2019 року. 
Згідно Порядку від 24.04.2019 року, п. 18 - який передбачає, що електронні рахунки відкриваються виключно на підставі відомостей, які ДФС після внесення осіб до реєстру платників протягом одного робочого дня надсилає Казначейству.
Відтак, електронні рахунки після 01.07.2019 року без надання відповідної інформації ДФС, повинні були б бути закриті або не відкриті, проте електронні рахунки не були закритті, не анульовані, а діяли і діють по сьогодні. 
Відтак, це підтверджує ті обставини, що позивач вчасно подав заяву на реєстрацію платника акцизного податку, так як ДФС подала мої дані для електронного рахунку.
Дані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції і не були досліджені для встановлення повноти та об`єктивності по справі.
Разом з тим, на запит від 17.03.2020 року про отримання реквізитів окремого електронного рахунку платника акцизного податку надійшов витяг від 17.03.2020 року де вказано, що платником податку позивача зареєстровано 28.01.2020 року.
Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що після анулювання та нової реєстрації, позивача зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального - 14.02.2020 року, що не відповідає дійсності.
Також, суд першої інстанції покликається на п. 9 Порядку, що позивачем не було вчинено дій до реєстрації платника акцизного податку. 
В данному пункті також передбачено, що не пізніше наступного робочого дня після включення особи до реєстру платників такому платнику акцизного податку автоматично відкриваються облікові картки в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивачем 31.05.2019 року було подано ГУ ДФС у Волинській області заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового. 
Дані обставини також підтверджуються і доводами відповідача. Саме у додаткових поясненнях відповідача вказано, що згідно архіву електронної звітності ФОП ОСОБА_1 здійснив декілька спроб подання заяви про реєстрацію платника акцизного податку в системі електронного адміністрування реалізації пального та акцизного складу.
Апеляційний суд звертає увагу, що позивачем вчинялися всі можливі дії для виконання вимог чинного законодавства, однак не по вині позивача не проведено відповідної реєстрації.
31.05.2019 року позивачем двічі подавалися заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та акцизних складів.
Перша заява була неприйнята, проте друга заява була подана цього ж дня 31.05.2019 року, однак відповіді взагалі не було.
09.08.2019 року на адресу позивача було скерована квитанція де було чітко вказано, що заява прийнята із зауваженнями і треба чекати квитанцію № 2. Проте квитанція № 2 так і не була надіслана позивачу з невідомих причин, що підтверджується витягом з електронної системи. 
Проте в телефонному режимі позивача було повідомлено, що оскільки програма має збій і не надіслано другої квитанції, то слід вважати її такою, яка надіслана.
28.01.2020 року, після перевірки 27.01.2020 року, позивачем знову подається заява про реєстрацію платником акцизного податку з реалізації пального та акцизних складів і у квитанції № 2 зазначається, що документ не приймається, оскільки особа вже зареєстрована у Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального.
Подаючи запит 12.02.2020 року на отримання витягу з реєстру, позивачу приходить 12.02.2020 року один витяг де вказано, що ОСОБА_1 зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального 04.03.2016 року, а другий витяг - 28.01.2020 року.
Судова колегія апеляційного суду вважає, що позивач вжив всіх заходів, щоб виконати вимогу чинного законодавства. 
Відтак, відповідач не вжив усіх заходів, як вимагає постанова КМ України № 408 від 24.04.2019 року, де чітко вказано, що ДФС повинна вжити всіх заходів для введення електронного адміністрування реалізації пального та всіляко сприяти особам для їх реєстрації в реєстрі. Оскільки немає вини позивачу, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що дії відповідача є законними.
Суд апеляційної інстанції вважає, оскільки позивач не зареєстрований в реєстрі платників, та зокрема і акцизного, податку з реалізації пального та спирту етилового. І відповідно до п. 117.3 ст. 117 і ст. 54 ПК України відносно позивач прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.02.2020 року № 0000293203 та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 207 119, 65 грн.
Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 2071,20,00 грн. та 2278,32 грн. всього на суму 4349,52 грн.
Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,  колегія   суддів, -

                                                  ПОСТАНОВИЛА:
                              
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року у справі №140/2495/20 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Визнати дії відповідача протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області ДПС України від 12.02.2020 року № 0000293203 про застосування відносно ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 207 119 грн. 65 коп.
Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (ЄДРПОУ 43143484) за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 4349,52 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 23.09.2020р.