ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" жовтня 2020 р.           Справа№ 5011-18/5927-2012
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

за участю представників:
від стягувача: Черей О.В.;
від боржника: не з`явились;   
від приватного виконавця: Потрясаєв О.С.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 (повний текст складено та підписано 31.07.2020)

у справі № 5011-18/5927-2012

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд";

про визнання неправомірними дії виконавця, скасування постанов та зняття арешту з коштів та майна.    

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України";

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд"
2. Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 44   320 484,60 грн. та 4 478,59 доларів США.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у задоволенні скарги    Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" відмовлено повністю.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" до провадження, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 скасувати, прийняти нове рішення, яким скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" задовольнити в повному обсязі. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 62228125, винесення постанов щодо розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, арешту майна боржника, арешту коштів боржника, опису та арешту майна (коштів) боржника у зв`язку із безпідставно відкритим виконавчим провадженням, Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2020, постанову щодо розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.06.2020, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01.06.2020, постанови про арешт майна боржника від 02.06.2020, постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.06.2020 у межах виконавчого провадження ВП № 62228125, Зняти арешт з коштів та майна боржника, накладений приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною, накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 02.06.2020, постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.06.2020 у межах виконавчого провадження ВП № 62228125.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що довіреність № 0001000/11799-20 від 25.05.2020 містила повноваження Дольського Д.В. представляти інтереси АТ "Державний експортно-імпортний банк України" тільки у органах державної виконавчої служби (державних виконавців).
На думку скаржника, постановивши ухвалу від 30.07.2020 у справі №   5011-18/5927-2012 Господарським судом міста Києва в порушення зазначеного законодавства було помилково ототожнено правовий статус державного та приватного виконавця.
Також скаржник вказує на те, матеріали справи не містять відомостей про те, що у момент відкриття виконавчого провадження № 62228125 з примусового виконання наказу від 01.02.2013 Господарського суду міста Києва у справі №   5011-18/5927-2012 приватним виконавцем було отримано іншу довіреність.
Скаржник вважає, що прийняття в межах одного дня постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та наступного відкриття виконавчого провадження суперечить загальним положенням чинного законодавства про строки, їх перебіг та грубо порушує права боржника у виконавчому провадженні.
Скаржник зазначає, що враховуючи неправомірне відкриття виконавчого провадження, автоматично вважаються неправомірними подаль виконавчі дії приватного виконавця з винесення постанов стягнення основної винагороди, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника про опис та арешт майна (коштів) боржника, а відповідні постанови такими, що підлягають скасуванню.
Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 5011-18/5927-2012 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк   О.М., судді: Ткаченко   Б.О., Сулім В.В.
В тексті апеляційної скарги скаржник просить поновити йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012. клопотання мотивоване тим, що 30.07.2020 у судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст отримано ним лише 06.08.2020.
Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований ст. 119 ГПК України відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, суд, розглянувши клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.
Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі №   5011-18/5927-2012. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 01.10.2020.
Представники скаржника у судове засідання 01.10.2020 не з`явились.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників скаржника.
Колегія суддів апеляційного господарського суду у судовому засіданні повідомила, що 01.10.2020 від скаржника Північним апеляційним господарським судом одержано електронною поштою клопотання про перенесення судового засідання у справі № 5011-18/5927-2012 у зв`язку із неможливістю прибути в зазначене засідання представників, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому провадженні та клопотання про відкладення розгляду справи № 5011-18/5927-2012, у зв`язку із неможливістю прибуття Святюка С.П., який здійснює захист інтересів ТОВ "Солтрейд", як адвокат, причиною неможливості прибуття є здійснення представництва іншого клієнта у суді під час розгляду справи №   815/2307/18 у приміщення Касаційного адміністративного суду.
Представник стягувача у судовому засіданні 01.10.2020 питання про вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Представник приватного виконавця у судовому засіданні 01.10.2020 заперечив проти задоволення поданих клопотань.
Розглядом поданих клопотань встановлено, що підстави для їх задоволення відсутні, враховуючи те, що керівник скаржника не був позбавлений права направити у судове засідання іншого представника або представляти інтереси скаржника особисто, крім того, необхідно зазначити про обмеженість положеннями ГПК України строку на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду, тому колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні поданих клопотань.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що скаржник не був позбавлений права надіслати письмові пояснення на адресу суду за допомогою електронної пошти.
Представники стягувача та приватного виконавця у судовому засіданні 01.10.2020 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Позивач звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" та Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, у якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 151407К43 від 16.11.2007 у розмірі 40 668 210,78 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 3 010 510,05 грн. нарахованих процентів за користування кредитом, 118 929,42 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 358 645,92 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 14 020,32 грн. трьох відсотків річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту, 68 991,39 грн. трьох відсотків річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням суми процентів за користування кредитом, 4 478,59 дол. США трьох відсотків річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням суми процентів за користування кредитом, 81 176,72 грн. інфляційних втрат, а також 64 380,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2012 позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено, а саме: стягнуто солідарно з відповідачів    на користь позивача солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 40   668   210,78 грн. за кредитом, 3   010   510,05 грн. процентів за користування кредитом, 118   929,42 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 358   645,92 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 14   020,32 грн. трьох відсотків річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту, 68   991,39 грн. трьох відсотків річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням суми процентів за користування кредитом, 4   478,59 доларів США трьох відсотків річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням суми процентів за користування кредитом, 81   176,72 грн. інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту та процентів за користування кредитом, 64   380,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2013 рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2012 залишено без зміни, а апеляційну скаргу ТОВ "Солтрейд" без задоволення.
На виконання вищевказаного рішення 01.02.2013 видано відповідний наказ.
Постановою Вищого господарського суду України від 03.04.2013 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2013 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2012 у справі № 5011-18/5927-2012 без змін.
До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" надійшла скарга, в якій скаржник просить:
- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни щодо відкриття виконавчого провадження ВП №62228125, винесення постанов щодо розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, арешту майна боржника, арешту коштів боржника, опису та арешту майна (коштів) боржника у зв`язку із безпідставно відкритим виконавчим провадженням;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2020, постанову щодо розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.06.2020, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01.06.2020, постанови про арешт майна боржника від 02.06.2020, постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.06.2020 у межах виконавчого провадження ВП №. 62228125;
- зняти арешт з коштів та майна боржника, накладений приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною, накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 02.06.2020, постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.06.2020 у межах виконавчого провадження ВП №62228125.
Згідно з положеннями ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.
Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Рішення, ухвали, постанови суду, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк та у яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, що входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
За приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження"  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження"  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Отже, рішення у справі №5011-18/5927-2012, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, на підставі заяви № 0000603/124992-20 від 01.06.2020 Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", яка від імені Товариства підписана представником Д.В. Дольським, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною було прийнято постанову від 01.06.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62228125 з примусового виконання наказу від 01.02.2013 Господарського суду міста Києва у справі № 5011-18/5927-2012.
01.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною також було винесено:
- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №   62228125;
- постанову про стягнення з боржника основної винагороди;
В подальшому, 02.06.2020, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною було винесено постанови про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.
15.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Однак, на думку боржника, виконавче провадження було відкрито на підставі заяви про примусове виконання судового рішення, яка була підписана з боку стягувача неуповноваженою особою, а отже, всі вчинені в межах безпідставно відкритого виконавчого провадження виконавчі дії є неправомірними, а відповідні постанови такими, що підлягають скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.
Так, згідно із п. 3 розділу ІІІ вказаної Інструкції заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності). У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).
До заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.
У ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Отже, з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що відкриття виконавчого провадження обумовлюється волевиявленням стягувача на виконання судового рішення у примусовому порядку.
Частиною 1 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.
Представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності. Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору (ч.ч. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.   Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Зі змісту ст. 244 ЦК України вбачається, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.  Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Як вбачається з матеріалів оскарження, 01.06.2020 представником AT «Укрексімбанк» подано до виконання наказ Господарського суду міста Києва №   5011-18/5927-2012 від 01.02.2013 та заяву про відкриття виконавчого провадження. Заява про відкриття виконавчого провадження підписана Дольським Д.В., також до заяви про примусове виконання рішення Дольським Д.В. додано довіреність №   0001000/11799-20 від 25.05.2020.
Зазначеною довіреністю AT «Укрексімбанк» уповноважило Дольського Д.В. представляти інтереси довірителя у правовідносинах, що виникають під час примусового виконання рішень на користь AT «Укрексімбанк» в органах Державної виконавчої служби.
В подальшому на вимогу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни Дольським Д.В. надано довіреність №   0001000/11798-20 від 25.05.2020, копія якої міститься в матеріалах справи, та зі змісту якої вбачається, що останнього уповноважено на подання відповідних заяв приватним виконавцям.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»). Аналогічна правова норма викладена у ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України та органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (ст.6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" ).
Згідно ст. 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.
Тобто, нормами чинного законодавства чітко визначено систему органів, які здійснюють примусове виконання судових рішень, зокрема, передбачено право стягувачів на виконання рішень у порядку Закону України «Про виконавче провадження» шляхом звернення до органів державної виконавчої служби чи до приватних виконавців, однак, приватні виконавці ніяким чином не входять до структури органів державної виконавчої служби, а є окремими суб`єктами примусового виконання.
Натомість, як вбачається із довіреності № 0001000/11798-20 від 25.05.2020 Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", витребуваної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною у якості підтвердження наявності повноваження на представництво інтересів банку саме у приватного виконавця, цією довіреністю стягувач уповноважив керівника напряму виконавчого провадження Управління примусового стягнення та супроводження процедури банкрутства Департаменту по роботі з непрацюючими активами АТ "Укрексімбанк" Дольського Д.В. представляти інтереси АТ "Укрексімбанк" у приватних виконавців з питань примусового стягнення заборгованості за непрацюючими активами з боржників банку за виконавчими документами, в яких сума стягнення за виконавчим документом або заборгованість у балансі АТ "Укрексімбанк" не перевищує 290 мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті; для цього представнику надається право (за винятком права на укладення мирової угоди з боржником та її підписання): подавати приватним виконавцям заяви, з правом їх підпису, в тому числі заяви про примусове виконання рішення, заяви про повернення виконавчого документа стягувачу; пред`являти виконавчі документи до виконання приватним виконавцям; подавати приватним виконавцям та отримувати від них у порядку, встановленому чинним законодавством України, оригінали та/або копії матеріалів, документів, надавати пояснення, довідки та іншу інформацію, що необхідні для проведення приватним виконавцем виконавчих дій; вчиняти всі інші юридично значимі дії, а також користуватися іншими правами, необхідними для реалізації представницьких повноважень за цією довіреністю.
Також зі змісту пояснень виконавця та стягувача вбачається, що саме на запит приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни, Дольським Денисом Валерійовичем надано зазначену  довіреність № 0001000/11798-20 від 25.05.2020.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що наявна у матеріалах справи копія довіреності №   0001000/11798-20 від 25.05.2020 свідчить, що станом на момент відкриття виконавчого провадження остання була надана Дольським Д.В. на підтвердження наявності повноважень на представництво інтересів Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".
Відповідно до ч.1,5 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Законом «Про виконавче провадження» не передбачено набрання чинності постановою виконавця лише після спливу строку на оскарження даної постанови, отже, будь-яка постанова державного чи приватного виконавця набуває чинності з моменту винесення (внесення в автоматизовану систему виконавчих проваджень), у зв`язку із чим, твердження скаржника про те, що постанова державного виконавця від 01.06.2020, про повернення виконавчого документу, не набула чинності на момент винесення є безпідставним та необґрунтованим, натомість чинним законодавством не передбачено жодних строків, які обмежували б стягувача в поданні виконавчого документу до виконання в межах строку для подання.
Колегія суддів апеляційного господарського суду також погоджується із відхиленням господарським судом першої інстанції доводів про незаконність призначення відповідальним зберігачем арештованого майна (постанова від 15.06.2020)  представника стягувача Лоли А.А., враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу, отже, приватний або державний виконавець самостійно визначає особу, на відповідальне зберігання якої передає описане майно,  а чинним законодавством не встановлено жодних обмежень щодо передачі майна на зберігання особам, які не є сторонами виконавчого провадження.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Існування довіреності №   0001000/11798-20 від 25.05.2020, яка свідчить, що станом на момент відкриття виконавчого провадження остання була надана Дольським Д.В. на підтвердження наявності повноважень на представництво інтересів Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", скаржником належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, не спростовано.
Також не спростовують наявність довіреності № 0001000/11798-20 від 25.05.2020 недодержання приватним виконавцем процедури реєстрації вхідної документації.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд", відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012.
Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.  
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд", відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "Солтрейд", згідно із ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 5011-18/5927-2012 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі №  5011-18/5927-2012 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Солтрейд".
4. Справу № 5011-18/5927-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова складена 02.10.2020.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. 
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.  

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім