ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-97/11  Номер провадження 22-ц/814/934/20	Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.
за участю секретаря Ткаченко Т.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2020 року, постановлену суддею Васильєвою Л.М., у справі за скаргою  ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішень та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачу, визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання усунути порушення. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

07.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Полтави із скаргою про визнання неправомірними рішень та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачу, визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання усунути порушення. 
В обґрунтування вимог скарги зазначила, що 29 липня 2019 року приватним виконавцем Гречин Н.В. винесено дві постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Їх зміст їй став відомий 05 серпня 2019 року під час розгляду скарги на дії та бездіяльність вказаного приватного виконавця, що розглядалась Київським районним судом м. Полтави, а саме: 
- по виконавчому провадженню № 57203164 - 29 липня 2019 року Гречин Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому листу № 2-97/11, виданого 16 січня 2012 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1 820 гривень;
- по виконавчому провадженню № 57202791 - 29 липня 2019 року Гречин Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому листу № 2-97/11, виданого 16 січня 2012 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 29610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме автомобіль марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 . 
Вважає вказані постанови незаконними, оскільки приватний виконавець не направила їй копії постанов від 29 липня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, не припинила арешти на належне їй майно, арешт на які був накладений після відкриття виконавчого провадження. 
01.11.2019 р. ухвалою місцевого суду зупинено провадження у справі до вирішення Полтавським апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 р. у справі № 2-97/11.
02.01.2020 р. поновлено провадження у справі.
З урахуванням поданих 22.01.2020 р. доповнень та пояснень до скарги ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними рішення та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 липня 2019 року по виконавчому провадженню № 57203164 та по виконавчому провадженню № 57202791. 
Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Гречин Н.В., що полягає у невжитті передбачених ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» заходів, в тому числі щодо припинення чинності накладених арештів на грошові кошти, згідно постанов про арешт коштів боржника, у зв`язку з поверненням виконавчих документів (виконавчих листів) стягувачу, а саме: 
- від 01.10.2018 р. на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника; 
- від 01.10.2018 р. на р/р НОМЕР_2 у АТ «Райффайзен Банк «Аваль» у м. Києві, МФО 380805; 
- від 22.11.2018 на р/р НОМЕР_3 в ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», МФО 320371.
Зобов`язати приватного виконавця Гречин Н.В. усунути порушення шляхом прийняття рішень, а саме винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу, у відповідності до приписів чинного Закону України «Про виконавче провадження». 

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішень та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачу, визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання усунути порушення - відмовлено. 

З вказаною ухвалою місцевого суду не погодилась ОСОБА_1 , оскарживши її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, прохає скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нове судове рішення про задоволення її скарги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінку наведеним у скарзі та її доповненнях аргументам. 
Вказує, що приватний виконавець Гречин Н.В. не мала права виносити постанови від 29.07.2019 року про повернення виконавчих документів стягувачу за заявами від 12.07.2019 р. та 28.07.2019 р., оскільки згідно довіреності, виданої на ім`я представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Дольського Д.В., до його повноважень не входило подання таких заяв.
Крім цього, у вказаних заявах представник банку проїхав повернути їх відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить одинадцять підстав для повернення виконавчих листів. 
Між тим, у заявах не зазначено, з яких саме підстав, визначених ч. 1 ст. 37 вказаного Закону, він прохає повернути виконавчі документи без виконання. Тоді як, приватний виконавець на власний розсуд обрала підставу для повернення, визначену п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Також апелянт вказує, що приватним виконавцем Гречин Н.В. при винесенні постанови від 29.07.2019 р. по ВП № 57202791 у п. 2 всупереч положень абз.3 ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено про припинення чинності арешту майна боржника, оголошеного постановою приватного виконавця виконавчого округу від 13.09.2018 р. в межах виконавчого провадження № 57202791.
Водночас, всупереч норм чинного законодавства, накладені арешти на грошові кошти згідно постанов про арешт коштів боржника залишилися не припиненими, а саме: від 01.10.2018 року на грошові кошти що містяться на всіх відкритих рахунках, також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника; від 01.10.2018 року на р/р НОМЕР_2 АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805; від 22.11.2018 р. на р/р НОМЕР_3 в ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», МФО 320371.
29.07.2019 р. Гречин Н.В. винесено постанову про зняття арешту з коштів, з усіх рахунків, на підставі постанов приватного виконавця від 01.10.2018 р. та 22.11.2018 р в межах виконавчого провадження № 57213952, які були повернуті без виконання, оскільки арешт на кошти накладено в межах виконавчого провадження №57202791.
В подальшому Гречин Н.В. 12.08.2019 р. винесено постанову про зняття арешту з коштів по ВП № 57202791, в тексті якої зазначено, що постанова винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-97/11 виданого 16 січня 2012 р. При цьому, постанова про зняття арешту з коштів була винесена 12.08.2019 року після того, як останньою були повернуті виконавчі документи стягувачу, що мало місце 29.07.2019 р. Виконавчі листи були вже повернуті станом на 12.08.2019 року. Отже, Гречин Н.В. не мала права здійснювати будь-які дії та приймати рішення в межах виконавчого провадження, бо воно було завершене, в провадженні Гречин Н.В. не перебувало, і вона його не поновлювала. Крім цього, копію постанови не було направлено до банківських установ. Вважає, що Гречин Н.В. грубо порушено вимоги ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». 
До цього часу приватний виконавець Гречин Н.В. не вжила заходів щодо зняття арешту з р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен банк Аваль» на р/р НОМЕР_3 в пАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», що є незаконним.
У постановах про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.07.2019 року по ВП № 57203164 у п. 2 резолютивної частини, а в постанові по ВП № 57202791 у п. 3 резолютивної частини приватним виконавцем безпідставно зазначено трирічний строк повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання - до 29.07.2022 р. Тоді як у виконавчих листах № 2-97/11, виданих 16.01.2012 року, зазначено строк пред`явлення до виконання 1один рік. 
У постановах від 29.07.2019 р. по ВП № 57203164 у п. 3 резолютивної частини, а у постанові ВП № 57202791 у п. 4 резолютивної частини Гречин Н.В. зазначено про направлення копії постанови стягувачу. Між тим, приватний виконавець безпідставно в порушення вимог ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання не направила їй копії вказаних постанов.
Крім цього, у вказаних постановах не зазначено порядок і строк оскарження постанов про повернення виконавчих документів стягувачу.
Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності доказів її належного повідомлення про день, час і місце розгляду справи, оскільки судову повістку отримано лише 11.02.2020 р. 
Судом першої інстанції не вирішено клопотання про витребування у приватного виконавця Гречин Н.В. оригіналу або належним чином засвідчених копій матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57213952, до складу якого входять провадження № № 57203164, 57202791, чим порушено положення ЦПК України. 

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Гречин Н.В. прохає відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Приватний виконавець Гречин Н.В. та представник стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повіддомлені належним чином, про що свідчать розписка (а.с. 173) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення приватному виконавцю, яке повернуто до апеляційного суду 27.07.2020 р.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2011 р.  стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29 610,03 доларів США  шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: автомобіль марки "Opel Vektra 0ZCF69", 2008 року випуску, тим легковий седан, номер шасі ( кузов, рама) НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого Полтавським ВРЕР 16 лютого 2008 року та понесені судові витрати у розмірі 1 820 грн. (а.с. 7,8).
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03.10.2012 р. у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
16.01.2012 р. Київським районним судом м. Полтави на виконання рішення суду видані виконавчі листи (а.с. 13-16).
На виконання вказаного рішення суду приватним виконавцем Гречин Н.В. виконувалось зведене виконавче провадження ЗВП № 57213952, до складу якого входило ВП № 57202791 з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11 від 16.01.2012 р., виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме автомобіль марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності боржнику та ВП № 57203164 з примусового виконання виконавчого листа №2-97/11 від 16.01.2012 р., виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АК « Укргазбанк» судових витрат у сумі 1820 грн. (а.с. 17).
Постановами приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 29.07.2019 р. повернуто виконавчі документи стягувачу згідно п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі заяви стягувача від 07.07.2019 р. (а.с. 9-12).
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що приватним виконавцем Гречин Н.В. при виконанні вказаних виконавчих проваджень дотриманні вимоги Закону України «Про виконавче провадження», з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави повернення виконавчого документу стягувачу. Зокрема, пунктом першим частини першої статті 37 вказаного Закону визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Частиною першою статті 40 вказаного закону визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Місцевим судом вірно встановлено, підтверджується матеріалами справи та наданими до відзиву на апеляційну скаргу документами, що 29.07.2019 року до приватного виконавця Гречин Н.В. надійшли заяви стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», підписані уповноваженим представником банку Дольським Д.В., про повернення без виконання вищевказаних виконавчих листів № 2-97/11, виданих Київським районним судом м. Полтави 16.01.2012 р., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та судових витрат (а.с. 159,163).
На підстав поданих заяв приватним виконавцем винесені постанови від 29.07.2019 року про повернення вказаних виконавчих документів стягувачу відповідно до ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», пункт першої частини першої якої передбачає повернення виконавчого документа стягувачу на підставі поданої заяви. 
До вказаних заяв прикладені копії довіреностей від 15.02.2018 року, якими ПАТ АБ «Укргазбанк» уповноважено Дольського Д.В. бути представником банку в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, державних установах, органах нотаріату, перед фізичними і юридичними особами з правами ведення переговорів, підписання та направлення заяв, скарг, повідомлень... (а.с. 160).
У постановах від 29.07.20219 року при вирішенні питання про повернення виконавчих документів стягувачу приватним виконавцем вирішено питання про припинення чинності арешту майна боржника, оголошеного постановою від 13.09.2018 р. в межах ВП 5720279; винесено постанову від 29.07.2019 р. про припинення розшуку майна боржника, а саме автомобіля, оголошеного в розшук постановою від 13.09.2018 р. в межах ВП 57202791; зняття арешту з усіх рахунків, на які було накладено арешт на підставі постанов від 01.10.2018 р., 22.11.2018 р. в межах ВП 57213952; а також постановою від 12.08.2019 р. знято арешт з усіх рахунків, на які було накладено арешт на підставі постанов від 01.10.2018 р., 22.11.2018 р., в межах ВП № 57202791. 
Копії вказаних постанов направлені ОСОБА_1 та банківським установам (а.с. 150-171). 
Отже, приватним виконавцем Гречин Н.В. вчинено дії, передбачені ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», щодо припинення чинності арештів, накладених на грошові кошти ОСОБА_1 . 
Крім цього, за повідомленням приватного виконавця Гречин Н.В., за вказаним фактом на виконання доручення Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 05.08.2019 року Управлінням ДВС ГТУЮ у Сумській області проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., за результатами якої в межах предмету скарги порушень не виявлено (а.с. 151 на звороті). 
Зазначене ОСОБА_1 не спростовано.
За вказаних обставин, порушень у діях приватного виконавця щодо невиконання вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту № 512/5 від 02.04.2012 р., колегією суддів не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що приватний виконавець на власний розсуд обрала підставу для повернення, визначену п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як банк не вказав, з яких саме підстав, визначених ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» прохає повернути виконавчі документи без виконання, - не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки ст. 37 вищевказаного Закону в редакції, чинній на час подання вказаних заяв та винесення постанов про повернення виконавчих листів, містить лише один пункт (перший) про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання згідно поданої заяви. 
Інших підстав, передбачених п.п. 2-11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у поданих банком заявах від 29.07.2019 р. не зазначено.
Отже висновки суду про те, що приватним виконавцем Гречин Н.В. при виконанні вказаних виконавчих проваджень дотриманні вимоги Закону України «Про виконавче провадження», відповідають обставинам справи та положенням Закону України «Про виконавче провадження».
Твердження апелянта про те, що стягувачем за виконавчими документами є ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк», яка 29.07.2019 року не зверталася до приватного виконавця Гречин Н.В. та не подавала відповідні заяви, - також безпідставні, оскільки відповідно до рішення суду від 21.11.2011 р. та виданих на його підставі виконавчих листів заборгованість стягується саме на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», яке є юридичною особою. При цьому, Полтавська філія не є юридичною особою, а отже діє від ПАТ АБ «Укргазбанк». 
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказувала на те, що у постановах про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.07.2019 року по ВП № 57203164 у п. 2 резолютивної частини, а в постанові по ВП № 57202791 у п. 3 резолютивної частини приватним виконавцем безпідставно зазначено трирічний строк повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання - до 29.07.2022 р. Тоді як у виконавчих листах № 2-97/11, виданих 16.01.2012 року, зазначено строк пред`явлення до виконання один рік. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів зазначає, що на час ухвалення рішення від 21.11.2011 року та видачі виконавчих листів 16.01.2012 р. діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, згідно ч. 1 ст. 22 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р., в редакції, чинній на час винесення постанов від 29.07.2019 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Отже, враховуючи те, що на час винесення оскаржуваних постанов Закон України № 606-XIV втратив чинність, натомість набрав чинності Закон України № 1404-VIII від 02.06.2016 р., приватним виконавцем у постановах від 29.07.2019 року вірно зазначено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - протягом трьох років, згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Крім цього, в оскаржуваних постановах від 29.07.2019 р. приватним виконавцем роз`яснено, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу може бути оскаржена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Отже, посилання апелянта на те, що приватний виконавець не роз`яснив порядок і строк оскарження вказаних постанов, не відповідають дійсності.
Посилання апелянта на те, що суд не вирішив клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки приватним виконавцем до відзиву на скаргу було надано належним чином засвідчені копії постанов зведеного виконавчого провадження, які оскаржує ОСОБА_1 . 
Необхідність витребування оригіналів або належним чином засвідчених копій усього виконавчого провадження нею не обґрунтовано. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушень місцевим судом норм процесуального права при розгляді її скарги, колегія суддів встановила, що розгляд справи 05.02.2020 року проведено у відсутність ОСОБА_1 . 
При цьому, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на те, що в судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду скарги. Заяв про неможливість розгляду скарги у її відсутність не надавала, не повідомила про причини своєї неявки.
Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Як убачається з матеріалів справи № 2-97/11, провадження 4с/552/2/20, 22.01.2020 року фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою сторін, про що свідчить довідка за підписом секретаря судового засідання (а.с. 87).
На аркуші справи 88 наявна розписка про отримання повістки представником ПАТ АБ «Укргазбанк» про явку до суду на 10:00 год. 05.02.2020 року .
На аркушах справи 89, 91 маються відомості про направлення повістки про виклик до суду на вищевказану дату та час Приватному виконавцю Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В., яка отримана нею 29.01.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відомостей щодо отримання ОСОБА_1 повістки про виклик до Київського районного суду м. Полтави на 10:00 год. 05.02.2020 р., яка була направлена їй 23.01.2020 р.(а.с. 90), матеріали справи не містять. 
Крім цього, у справі наявні довіреність банку на ім`я представника Шух С.М. , протокол судового засідання та оскаржувана ухвала, датовані 05.02.2020 р. (а.с. 92, 93, 94 відповідно).
За вказаних обставин, у місцевого суду були відсутні підстави для розгляду скарги ОСОБА_1 , яка до суду не з`явилася, та за відсутності доказів її належного повідомлення про день, час і місце розгляду справи у Київському районному суді м. Полтави о 10:00 год. 05.02.2020 р.
Відповідно до п 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали місцевого суду та постановлення нового судового рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити. Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, ст. 376 ч. 3 п. 3, ст.ст. 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського  районного суду  м. Полтави від  05 лютого 2020 року скасувати. 
Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішень та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачу, визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання усунути порушення, - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:   О.В.Чумак                                      

Судді Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун