ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2020 р.                                                                    Справа №914/528/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                В.М. Гриців
          О.П. Дубник,

розглянувши в письмовому провадженні:
- апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 18.06.2020 року (вх. № 01-05/1849/20 від 22.06.2020 року) на рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року;
- апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни  б/н і дати (вх. № 01-05/1995/20 від 15.07.2020 року) на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року
у справі № 914/528/20
за позовом: Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни (надалі ФОП  Ковалик  Г.Р.)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» (надалі ТзОВ «ТД ЛЕЛЗІ») 
про стягнення заборгованості
ціна позову 17952,39 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

02.03.2020 року ФОП Ковалик Г.Р. звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» про стягнення 17952,39 грн., з яких: 240,85 грн. інфляційних втрат, 5522,24 грн. пені та 12189,00  грн. процентів за користування грошовими коштами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив строк виконання своїх зобов`язань за договорами-заявками про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 року.
Рішенням господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі №914/528/20 (суддя Т.Б. Фартушок) повністю відмовлено в позові ФОП Ковалик Г.Р.
Суд першої інстанції встановив, що в Договорі № КТ19-00545 від 03 червня 2019 р. сторони погодили вартість перевезення та форму оплати - 16500грн. Б/г без ПДВ, 10 по отриманні факсокопій. Пунктом 2 Додаткових умов Договору № КТ19-00545 визначено, що оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 по отриманні факсокопій. В договорі № КТ 19-00585 від 20 червня 2019 р. визначено вартість перевезення 24  500,00 грн. Б/г без ПДВ, 7 після вивантаження. Пунктом 2 Додаткових умов договору № КТ 19-0585 визначено, що оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 після вивантаження. З наведеного, суд дійшов висновків про безпідставність покликань позивача на визначення договорами строку оплати наданих послуг протягом 7 днів по отриманні факсокопій (або після вивантаження), оскільки умовами Договорів не визначено саме семиденного строку, тобто не визначено, що строк обраховується саме у днях. При цьому, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою про оплату таких послуг в порядку статті 530 ЦК України. 
Згідно з додатковим рішенням господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року у справі №914/528/20 залишено понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6726,40 грн. за ФОП Ковалик Г.Р., враховуючи результати вирішення спору - відмову в позові. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційні скарги

ФОП Ковалик Г.Р. подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає його безпідставним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та недоведеності обставин, які мають значення для справи. Зокрема, вважає, що строки у договорах-заявках про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 року визначені у календарних днях та годинах. Наміром сторін при підписанні зазначених договорів-заявок у п.2 додаткових умов було визначення строку оплати послуг у календарних днях. Однак, через людський фактор було опущено вказане. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, на думку скаржника, дійшов неправомірного висновку про відсутність встановленого сторонами строку оплати за надані послуги, не здійснивши жодного тлумачення умов договорів. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі №914/528/20 та прийняти нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги.

Також ФОП Ковалик Г.Р. подала апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року у справі №914/528/20, в якій просить скасувати вказане додаткове рішення суду, прийняти нове рішення, яким у повному обсязі задоволити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

06 липня 2020 року ТзОВ Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» подав відзив вх.№01-04/4040/20 на апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року, в якому не погоджується з доводами скаржника. Стверджує, що, враховуючи умови договорів-заявок, строк оплати отриманих послуг розпочинається з моменту пред`явлення відповідної вимоги. Звертає увагу суду на те, що позивач не зверталась з вимогою про оплату коштів за надані послуги, а тому перебіг строку для їх оплати не був розпочатий. Наголошує, що, не дочікуючись вимоги, оплатив надані позивачем послуги в повному обсязі. Тому вважає, що підстав для нарахування будь-яких видів штрафних санкцій немає, оскільки відсутнє прострочення виконання зобов`язання. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ФОП  Ковалик Г.Р. на рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі №914/528/20.

Щодо апеляційної скарги ФОП Ковалик Г.Р. на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року у справі №914/528/20 письмовий відзив від відповідача на адресу Західного апеляційного господарського суду не надходив. 

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/528/20 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, О.П. Дубник.
Згідно з ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 року, 16.07.2020 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, О.П. Дубник) відкрито апеляційне провадження за поданими апеляційними скаргами у справі №914/528/20 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року і додаткового рішення господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№7901011038924, 7901011052153 відповідач ознайомлений з порядком розгляду даної справи.
08.07.2020 року та 28.07.2020 року до суду повернулись рекомендовані поштові відправлення №№7901011038932, 7901011052145 (ухвали від 30.06.2020 року та 16.07.2020 року), надіслані скаржнику на адресу, повідомлену в апеляційних скаргах (79044, м. Львів, вул. Мельника, 8А/31), з довідками АТ «Укрпошта» із зазначенням причин повернення: «за заявою отрим.»; «адресат відсутній за вказаною адресою».
Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення скаржника про порядок розгляду даної справи, шляхом направлення на її адресу відповідних ухвал суду, які не вручено з причин, що не залежать від суду.
При цьому суд враховує, що ухвали Західного апеляційного господарського суду у справі №914/386/18 оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (реєстраційні номера 90080851, 90413038). Зміст цих ухвал є загальнодоступним.
Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням по їхній справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На час винесення даної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційних скарг ФОП Ковалик Г.Р. на судові рішення у справі №914/528/20, які є предметом оскарження. 

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 03.06.2019 року між ФОП  Ковалик  Г.Р. (експедитор) та ТзОВ «Торговий дім Львівського електролампового заводу "Іскра» (замовник) укладено договір-заявку про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545, відповідно до якого експедитор зобов`язався організувати перевезення 550 коробок (лед ламп а60 10в) вагою 2,75 т, об`ємом 26,61  куб.м за маршрутом Гдиня-Львів. Дата та час розвантаження: 10.06.2019 року. Вартість перевезення та форма оплати: 16500,00 грн. Б/г без ПДВ, 10 по отриманні факсокопій (а.с. 9).
В пункті 1 додаткових умов договору № КТ19-00545 сторони погодили, що дана заявка при відсутності довготермінового договору між замовником і експедитором має силу договору на разове перевезення. Факсимільна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом. У випадку не повернення оригіналу завіреного замовником (експедитором) акту виконаних робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання та відсутності обґрунтованої письмової відмови, акт вважається підписаним, послуги наданими та прийнятими замовником (експедитором).
Відповідно до пункту 2 додаткових умов договору № КТ19-00545 оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 по отриманні факсокопій. За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує експедитору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день затримки оплати. Замовник за користування грошовими коштами додатково сплачує 0,2% від простроченої суми за кожен день протермінування.
Договір-заявку про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року підписали представники сторін. Вказаний договір містить відтиски печаток.
Як видно з наявної у судовій справі копії акта надання послуг №КТ19-00545, Експедитором були виконані роботи (надані послуги)  за договором-заявкою №КТ19-00545 від 10 червня 2019 р. на загальну суму 16  500,00 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має (а.с.10).
На підставі договору-заявки №КТ19-00545 від 03.06.2019 року позивач виставив відповідачу до оплати рахунок  № КТ19-00545 від 06 червня 2019 року на загальну суму 16500,00 грн. (а.с.14).
20 червня 2019 року між ФОП Ковалик Г.Р. (експедитор) та ТзОВ «Торговий дім Львівського електролампового заводу "Іскра» (замовник) укладено договір-заявку про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00585, відповідно до якого експедитор зобов`язався організувати перевезення лампочок в коробках вагою 3т, об`ємом 15 куб. м., за маршрутом Львів-Смоленськ. Дата та час розвантаження: 27.06.2019 року. Вартість перевезення та форма оплати: 24500,00 грн. Б/г без ПДВ, 7 після вивантаження (а.с. 11).
Згідно з пунктом 1 додаткових умов договору № КТ19-00585, дана заявка при відсутності довготермінового договору між замовником і експедитором має силу договору на разове перевезення. Факсимільна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом. У випадку неповернення оригіналу завіреного замовником (експедитором) акту виконаних робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання та відсутності обґрунтованої письмової відмови, акт вважається підписаним, послуги наданими та прийнятими замовником (експедитором).
У відповідності до пункту 2 додаткових умов договору №КТ19-00585 оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 після вивантаження. За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує експедитору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день затримки оплати. Замовник за користування грошовими коштами додатково сплачує 0,2% від простроченої суми за кожен день протермінування.
Вказаний договір-заявка підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.
Зі змісту копії акта надання послуг №585 від 27.06.2019 року вбачається, що Експедитором були виконані роботи (надані послуги)  за договором-заявкою №КТ19-00585 від 20.06.2019 на загальну суму 24500,00 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має (а.с.12).
27.06.2019 року позивач на підставі договору №КТ19-00585 виставив відповідачу до оплати рахунок № КТ19-00585 на суму 24500,00 грн. (а.с.13).
Як вбачається з позовної заяви (а.с.1-7) та наявних в матеріалах справи копій банківських виписок, відповідач в період з 17.09.2019 року по 24.12.2019 року здійснив оплату за надані позивачем транспортні послуги відповідно до виставлених рахунків на загальну суму 41000,00 грн. (а.с.15-28).
Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що, на його думку, виходячи з положень пунктів 2 додаткових умов договорів-заявок №КТ19-00545 та №КТ19-00585, відповідач зобов`язаний був оплатити послуги протягом семи днів після підписання акту наданих послуг № КТ19-00545 від 10 червня 2019 року (у першому випадку) та протягом семи днів після вивантаження товару (у другому випадку). Позивач вважає, що у нього виникло право на нарахування штрафних санкцій у зв`язку із простроченням відповідачем оплати транспортних послуг.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
В силу положень частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1  ст.628 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
В ході розгляду справи суд встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 року, відповідно до умов яких сторони набули взаємних прав і обов`язків.
У відповідності до статті 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність", "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.
В статті 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Дана норма кореспондується зі статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та статтею 316 Господарського кодексу України.
Суд встановив, що згідно з умовами укладених між сторонами договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 року, експедитором  - ФОП Ковалик Г.Р. за замовленням ТзОВ «Торговий дім Львівського електролампового заводу "Іскра» було надано транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу загальною вартістю  41000,00 грн.
За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Між сторонами відсутні суперечки з приводу надання позивачем транспортно-експедиційних послуг на підставі договорів-заявок №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 року і оплати цих послуг відповідачем у загальному розмірі 41  000,00 грн. в період з 17.09.2019 року по 24.12.2019 року.
Разом з тим, позивач вважає, що відповідач виконав свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг з порушенням строку, визначеного пунктах 2 додаткових умов зазначених договорів-заявок, у зв`язку з чим просить стягнути з нього на свою користь 17952,39 грн., з яких: 240,85 грн. інфляційних втрат, 5522,24 грн. пені та 12189,00 грн. процентів за користування грошовими коштами.
Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
В статті 610 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.
Згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України одним із видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією (ч.ч. 6,7 ст.231 Господарського кодексу України).
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів зазначає, що, підписавши договір-заявку про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року, сторони погодили вартість перевезення та форму оплати: «16500,00 грн. б/г без ПДВ, 10 по отриманні факсокопій». Оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 по отриманні факсокопій (п.2 додаткових умов договору №КТ19-00545 від 03.06.2019 року).
В договорі-заявці про надання транспортно-експедиційних послуг за №КТ19-00585 від 20.06.2019 року сторони узгодили вартість перевезення та форму оплати: « 24500,00 грн. б/г без ПДВ, 7 після вивантаження. Оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 після вивантаження» (п.2 додаткових умов договору №КТ19-00585 від 20.06.2019 року).
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що сторонами не погоджено обрахування строку оплати послуг саме у днях. 
Здійснений судом аналіз умов укладених між сторонами правочинів та матеріалів даної справи дає змогу визнати необгрунтованим і помилковим покликання позивача на визначення сторонами в п.2 додаткових умов договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 строку оплати послуг протягом 7 днів «по отриманні факсокопій» (7 днів  «після вивантаження»), оскільки умовами названих Договорів не визначено саме семиденного строку, тобто не визначено, що строк оплати транспортно-експедиційних послуг обраховується у днях.
Одночасно, суд зауважує, що положеннями договору №КТ19-00545 від 03.06.2019 року не визначено переліку документів, отримання факсокопій яких є підставою для початку перебігу строку оплати послуг; не визначено, котра із сторін договору зобов`язана надіслати такі факсокопії; відсутні номери засобів зв`язку для їх надсилання.
В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою про оплату спірних послуг в порядку статті 530 Цивільного кодексу України.
Також необхідно врахувати те, що відповідач самостійно здійснював оплату за надані транспортно-експедиційні послуги згідно з переліченими у позовній заяві (вх.№569 від 02.03.2020) платіжними дорученнями на рахунок ФОП Ковалик Г.Р. в період з 17 вересня 2019 року по 24 грудня 2019 року у загальному розмірі 41000,00 грн.
За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Здійснивши перевірку законності і обгрунтованості оскаржуваного судового рішення відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що дане рішення у повній мірі відповідає вищезазначеним положенням процесуального закону.
Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов неправомірного висновку про відсутність встановленого сторонами строку оплати за надані послуги, не здійснюючи жодного тлумачення умов договорів, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частин 1, 2 статті 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.
Проте, як видно з матеріалів даної справи, позивач не заявляв у суді першої інстанції вимоги постановити рішення про тлумачення змісту укладених між ним та відповідачем правочинів. 
Будь-які корективи, зміни чи виправлення змісту правочину можуть вчиняти лише сторони цього правочину. 
У своєму рішенні суд здійснив правову оцінку договорів про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ19-00545 від 03.06.2019 року та №КТ19-00585 від 20.06.2019 року, проаналізувавши зміст доданих до позовної заяви копій цих договорів. 
При розгляді вимоги скаржника про скасування додаткового рішення господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року у справі №914/528/20, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)  розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Приписами пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Враховуючи обгрунтованість та правомірність рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ФОП Ковалик Г.Р., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно та у відповідності до норм процесуального права залишив за позивачем понесені судові витрати у справі на професійну правничу допомогу в розмірі 6726,40 грн. 
Усі інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційних скарг.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законні й обґрунтовані рішення по суті позовних вимог та додаткове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому їх необхідно залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 8, 86, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 18.06.2020 року (вх. № 01-05/1849/20 від 22.06.2020 року) та б/н і дати (вх. № 01-05/1995/20 від 15.07.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року та додаткове рішення господарського суду Львівської області від 09.06.2020 року у справі № 914/528/20 - без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 
Суддя                                                                                                    В.М. Гриців
        Суддя                                                                                                    О.П. Дубник