Справа № 944/2808/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 33/811/1120/20                  Доповідач: Белена  А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі :

судді – Белени А.В. 
за участю особи, яку притягнуто до адміністративної
відповідальності – ОСОБА_1 , 
представника - адвоката Новіцького П.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою, з доповненнями до неї, представників ОСОБА_1 – адвоката Швець І.Я. та адвоката Новіцького П.М. на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року, 

встановив :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ПАТ "Явір", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп судового збору в дохід держави.
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17 червня 2020 року о 20 год 25 хв, на 36 км+600м автодороги Львів-Краковець, керував автомобілем марки «Toyota Highlander» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом поряду в присутності двох свідків. 
На постанову судді представник ОСОБА_1 – адвокат Швець І.Я. та адвокат Новіцький П.М. подали апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просять постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає оскаржувану постанову необгрунтованою у зв`язку із неповнотою проведеного судового розгляду, а також при винесенні цієї постанови суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, порушив принцип верховенства права, рівності усіх учасників перед судом та законом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, виніс його на основі власних припущень, не допитавши в судовому засіданні свідків. 
Апелянти свої вимоги мотивують тим, що поліцейським недотримано встановленого законом порядку проведення огляду на виявлення у ОСОБА_1 стану сп`яніння, так як поліцейський повинен був оформити скерування ОСОБА_1 у відповідний заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, і тільки у разі відмови водія транспортного засобу від проведення такого огляду, в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення. 
Крім того, зазначають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність. 
Заслухавши пояснення та думку ОСОБА_1 , підтриману його представником – адвокатом Новіцьким П.М., які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 3.12.2005 р. №14 судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідно його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №084724 від 17 червня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 17 червня 2020 року, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився у їх присутності; відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано обставини з місця події та з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля марки «Toyota Highlander» номерний знак НОМЕР_1 , який з`їхав з дороги, поліцейським патрульної поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. ОСОБА_1 особисто, зазначив, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак, зазначив, що за кермом була дружина. 
Проте, доводи ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, та такі його покази та невизнання ним своєї вини у скоєному суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх. 
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення був складений стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з тим, що ним було порушено п. 2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але ОСОБА_1 відмовився виконати цей обов`язок, незважаючи на те, що у посадової особи поліції були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено в самому протоколі, та в поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Що стосується доводів апелянтів щодо порушення проведення огляду на його стан алкогольного сп`ягніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з п.2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Направлення повинно бути не в матеріалах адміністративної справи, а в медичному закладі куди доставляється особа для огляду. Інструкцією не передбачено виготовлення кількох примірників направлення. 
Таким чином, покликання апелянтів на те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`ягніння, не відповідають дійсності.
Що стосується доводів апелянтів про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із скасуванням адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то такі є безпідставними, виходячи з наступного.     
1 липня 2020 року набрав чинності Закон від 22.11.2018 № 2617-VIII, яким запроваджується інститут кримінальних проступків. Зокрема, кримінальним проступком стало і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння та скасовано адміністративну відповідальність за керування у стані сп`яніння.
Згідно Закону №720-IX від 17 червня 2020 року який набрав чинності 03 липня 2020 р., скасовано кримінальну відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння шляхом виключення підпункту 171 яким вносились зміни, та одночасно виключено встановлені зміни у ст.130 КУпАП.
Оскільки зазначеним Законом виключено підпункт 171, тому поновлено дію норми Закону, якою встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто за ст.130 КУпАП в останній редакції станом на 07.07.2016 р. 
Адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 17.06.2020 р. отже до вказаних правовідносин підлягає застосуванню закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, а саме нормативно-правового припису передбаченого ст. 130 КУпАП в редакції 07.07.2016 р.
Відтак, вважаю, що суд у відповідності зі ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням відповідно до  ст. 33  КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу, з доповненнями до неї, представників ОСОБА_1 – адвокатів Швець І.Я. та ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду А.В.Белена