П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1617/20	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Овідіопольської селищної ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Овідіопольської селищної ради, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ради за №1213-VII від 24.12.2019р. "Про розгляд заяв громадян щодо надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства" в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;
- зобов`язати надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000га, за рахунок земель комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів, за угіддями - рілля, яка розташована в смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) згідно його клопотання від 12.12.2019р..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у встановленому порядку звернувся до селищної ради з метою скористатись гарантованим законом правом на безоплатне отримання у власність або користування земельної ділянки. В якості додатку до заяви позивачем надано графічний матеріал щодо бажаного місця розташування ділянки, паспорт громадянина України та РНОКПП. Однак, рішенням сільської ради за №1213-VII від 24.12.2019р. позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
На думку позивача, оскаржуване рішення в частині відмови у наданні йому дозволу для розроблення проекту землеустрою є незаконним та таким, що порушує його права і свободи.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020р. позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 24.12.2019р. №1213-VII "Про розгляд заяв громадян щодо надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства" в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язано Овідіопольську селищну раду Овідіопольського району Одеської області повторно розглянути заяву позивача від 12.12.2019р. у встановленому законодавством порядку та прийняти рішення відповідно до ст.118 ЗК України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних  вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд  першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки відповідач у спірних правовідносинах діяв протиправно та з надмірним формалізмом при прийнятті оскаржуваного рішення.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 12.12.2019р. ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до Овідіопольської селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2га за рахунок земель комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів, за угіддями рілля, яка розташована в смт.Овідіополь, Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту). До заяви додано графічні матеріали із зазначенням орієнтовного розташування земельної ділянки, а також документи, що посвідчують особу заявника.
Однак, рішенням Овідіопольскої селищної ради за №1213-VII від 24.12.2019р. відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання, з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку та у зв`язку з визначеним режимом забудови, що встановлений розробленим планом зонування території смт.Овідіополь (а.с.11).
Перевіряючи правомірність дій та рішення Овідіопольскої селищної ради про відмову у надані позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, з урахуванням підстав позову, а також висновків суду першої інстанції та доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст.ст.118, 122, 123 ЗК України.
За правилами ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.
Аналізуючи вищенаведені правові норми, судова колегія зазначає, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27  лютого  2018р. у справі за №545/808/17 та від 7 лютого 2019р. у справі за №814/702/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме із оскаржуваного рішення сільської ради за №1213-VІІ від 24.12.2019р., що фактичною підставою для відмови позивачу є відсутність вільних земельних ділянок з установленими межами, певним місцем розташування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства.
Водночас, згідно матеріалів справи, а саме із листів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 20 та 21 лютого 2017р., земельна ділянка площею 25га розташована в межах населеного пункту смт.Овідіополь, на території Овідіопольської селищної ради, та обліковувалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до 1.01.2008р.. Після цього, ця земельна ділянка вже обліковується, як землі не надані у власність або постійне користування. Кадастровий номер цієї ділянки 5123755100:02:001:0260, який був наявний в період обліку цієї земельної ділянки, як для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в земельному кадастрі відсутній. Спірна земельна ділянка перебувала в оренді в період з 3.07.2007р. по 31.12.2012р, поновлення або продовження договору оренди не відбулося.
Отже, судова колегія зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення спірна земельна ділянка не перебувала у власності або користуванні фізичних чи юридичних осіб; рішення про затвердження проекту землеустрою та фактичне відведення земельної ділянки третій особі відповідачем не приймалося. 
У відзиві на позовну заяву сільрада наполягала на невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, проте, у відповідності до приписів ч.1,2 ст.77 КАС України, відповідач не довів суду належними доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та не доказав правомірність прийнятого рішення.
При цьому, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутні дані державного земельного кадастру, які б визначали запитувану земельну ділянку як віднесену до категорії сільськогосподарського призначення, а також того, що відповідного рішення сільською радою з цього приводу не приймалось, оскільки така підстава для відмови не визначена ст.118 ЗК України. Крім того, зазначені обставини не визначені селищною радою в оскаржуваному рішенні як підстави для відмови у надані позивачу згоди на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про протиправність оскаржуваного у даній справі рішення селищної ради.
Що стосується посилань апелянта на схему земель Овідіопольської селищної ради, згідно якої контур земельної ділянки, в межах якої позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, вказана інформацію про перспективний стан використання та охорони цій земельної ділянки, а саме що це ареал дії генплану та іншої містобудівної документації, а також на неї розташовані об`єкти культурної спадщини, то судова колегія вважає такі посилання помилковими, оскільки на підтвердження зазначеного суду не було надано визначений режими регулювання забудови та розроблений історико-архітектурний опорний план, як то передбачено ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності".
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Овідіопольської селищної ради - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                        О.В.Яковлєв