ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року	Львів	Справа № 163/2574/19 пров. № А/857/6873/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Шевчук С.М.
суддів                                                             Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2020 року (рішення ухвалене у м. Любомль, судом під головуванням судді Чишія С.С., дата складання повного тексту рішення - 02.06.2020) у справі № 163/2574/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною іскасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття справи, суд,-
В С Т А Н О В И В:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
20.12.2019 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову відповідача у справі про порушення митних правил №2732/20500/19 від 26.11.2019, якою його притягнуто до відповідальності за ознаками ст.485 МК України, закрити справу про порушення митних правил; поновити строк на подання позову. 
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2020 року позов задоволено повністю. Постанову т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Хурсяка Миколи Адамовича від 26.11.2019 року в справі про порушення митних правил № 2732/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною і скасовано.Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 2732/20500/19 закрито.Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань в користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з неповним з`ясуванням обставинам, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, Волинська митниця ДФС оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2020 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, щоза результатом аналізу документів, надісланих митним органом Литовської Республіки, встановлено, щогромадянин України ОСОБА_1 , який станом на 25.01.2016 року перебував на посаді керівника ПП «БЕСТ КАР», м.Луцьк, проспект Василя Моісея (Перемоги), будинок 1, код ЄДРПОУ (0039963022) під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки «SKODA», модель «ОСТАVІА», номер кузова ТМВВМ61Z8С8012349 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205070000 /2016/002242 через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Бразерс Плюс», громадянина України ОСОБА_2 , вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 27755 грн. 72 коп., тобто заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ №205070000/2016/002242 від 25.01.2016 року неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.
Відповідач стверджує, що отримане від митних органів Литовської Республіки звернення щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу марки «SKODA», модель «ОСТАVІА», номер кузова ТМВВМ61Z8С8012349 за експортною митною декларацією MRN №16LТКR5000ЕК000Е26 , рахунком-фактурою (PVM SАSКАІТА-FAKTURA) серії GА №37914 від 21.01.2016 та касового ордеру (Kasos Pajamu Orderis ) від 22.01.2016 серії АА №100015194 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу є належним та допустимим доказом в розумінні статті 495 МК України.
Таким чином, на момент митного оформлення автомобіля, позивач подав неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, та надав органу доходів і зборів документи з неправдивими відомостями. Отже, дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст.485 МК України, оскільки під час митного оформлення транспортного засобу марки «SKODA», модель «OCTAVIA», номер кузова TMBBM61Z8C8012349 , через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Бразерс Плюс», громадянина України ОСОБА_2 , подано пакет документів на вказаний транспортний засіб, де містилась недостовірна інформація про вартість вказаного автомобіля, що в свою чергу вказує на неправомірне ухилення від сплати митних платежів.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити без змін рішення суду першої інстанції. По суті доводи відзиву співпадають з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному  судовому рішенні.
Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, шляхом надіслання повідомлень на номери телефонів, зазначені даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляли.
З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду  апеляційної скарги  та положення  ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд  апеляційної скарги в порядку письмового провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 25.01.2016 посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205070000/2016/002242, де декларантом (митним брокером) ТзОВ «Бразерс Плюс», м.Луцьк, вул. Рівненська, 76А являвся громадянин України ОСОБА_2 , за договором-дорученням з директором «БЕСТ КАР», м.Луцьк, проспект Перемоги, 1, громадянином ОСОБА_1 проведено митне оформлення товару «легкового автомобіля марки «SKODA», модель «ОСТАVІА», рік виготовлення - 2011, модельний рік - 2012 , тип (номер) двигуна - CBZB, бензин, об`єм двигуна - 1197 см3, потужність - 77кВт., номер кузова ТМВВМ61Z8С8012349, призначення: для перевезення людей дорогами загального користування, маса в разі максимального завантаження - 1890кг, категорія ТЗ-М1, кількість місць включаючи водія - 5, тип кузова - легковий седан. Виготовлений на базі кузова легкового автомобіля. Внутрішній простір ТЗ має стаціонарно встановлені місця для сидіння пасажирів, наявні пристрої безпеки та ознаки комфорту. Колісна формула - 4x2, виробник «Skoda Auto AS», Чехія, Торгівельна марка «SKODA»
Згідно з інвойсом №1117-ОТС/LUA від 22.01.2016 року вартість транспортного засобу становить 3660 євро, його продавцем виступала компанія «Bolear Business Limited», покупцем - ПП «Бест Кар», відповідно до умов контракту № 10/15-2015/10/05.
За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 99 491,21 грн. було нараховано та сплачено 84 451,47 грн. митних платежів.
05.08.2019 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби країни листом від 31.07.2019 №24758/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення миттних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «SKODA», модель «ОСТАVІА», номер кузова ТМВВМ61Z8С8012349 за експортною митною декларацією MRN №16LТКR5000ЕК000Е26 , рахунком-фактурою (PVM SАSКАІТА-FAKTURA) серії GА №37914 від 21.01.2016 та касового ордеру ( Kasos Pajamu Orderis ) від 22.01.2016 серії АА №100015194 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.
Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN №16LТКR5000ЕК000Е26, рахунком-накладною серії GА №37914 від 21.01.2016автомобіль «Шкода Октавіа» був проданий компанією UAB «Gelgotos Transportas» громадянину ОСОБА_5 за ціною 6950 євро.
Відповідно до прибуткового касового ордеру (документа під назвою «Kasos Pajamu Orderis») серії АА № 100015194 від 22.01.2016 року ОСОБА_6 здійснив оплату в користь UAB «Gelgotos Transportas» 477 євро.
Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС від 14.08.2019 №2022/03-70-19-02-25, за митне оформлення автомобіля марки «SKODA», модель «ОСТАVІА», номер кузова ТМВВМ61Z8С8012349 при його митній вартості у 186227,83 грн. необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 112207,19 грн., тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 27755 грн. 72 коп..
28.10.2019 інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 2732/20500/19 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , який станом на 25.01.2016 року перебував на посаді керівника ПП «Бест Кар», через декларанта ОСОБА_2 під час митного оформлення автомобіля «Шкода Октавіа» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 27 755,72 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.
26.11.2019 заступником начальника Волинської митниці ДФС Хурсяк М.А. винесено постанову в справі про порушення митних правил №2732/20500/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 83 267,16 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані суду докази не є доказом придбання позивачем ввезеного на митну територію України транспортного засобу за ціною зазначеною у експортній декларації, оскільки надана митними органами експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі, шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.
Така декларація жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB «Gelgotos Transportas» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що митниця під час розгляду справи про порушення митних правил жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.
Доводи відповідача про наявність у позивача умислу на неправомірне зменшення розміру митних платежів уникнення від оподаткування під час розмитнення транспортного засобу ґрунтуються виключно на припущеннях, так як жодними належними і допустимими доказом не підтверджені.
ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України),  колегія суддів встановила таке.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 485 МК України, в редакції чинній на час ввезення транспортного засобу позивачем (далі - МК України), встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Відповідно до частини 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом статті 10 Кодексу про адміністративні правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. (частини 5, 6 статті 264 МК України)
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України (частина перша статті 51 МК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що під час митного оформлення транспортного засобу марки«SKODA», модель «ОСТАVІА», рномер кузова ТМВВМ61Z8С8012349 , з метою ідентифікації транспортного засобу та для підтвердження заявленої митної вартості, надано митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 205070000/2016/002242. Згідно з інвойсом №1117-ОТС/LUA від 22.01.2016 вартість транспортного засобу становить 3660 євро, його продавцем виступала компанія «Bolear Business Limited», покупцем - ПП «Бест Кар», відповідно до умов контракту № 10/15-2015/10/05.За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 99 491,21 грн. було нараховано та сплачено 84 451,47 грн. митних платежів.
Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності, в матеріалах справи відсутні.
У свою чергу, підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил стали документи, надані митними органами Литовської Республіки: 
експортна митна декларація MRN №16LТКR5000ЕК000Е26, рахунок-фактура (PVM SАSКАІТА-FAKTURA) серії GА №37914 від 21.01.2016 та касовий ордер (Kasos Pajamu Orderis ) від 22.01.2016 серії АА №100015194.
Слід зауважити, що вказані документи містять невідповідності з документами, наданими позивачем для митного оформлення транспортного засобу на території України, щодо вантажовідправника та одержувача товару,вартості транспортного засобу. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що сама по собі експортна декларація підтверджує лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці та згідно з інформацією з мережі Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація №16LTKR5000EK000E26 перебуває у стані підтвердження експорту.
Прибутковий касовий ордер серії АА № 100015194 від 22.01.2016 року не містить жодних відомостей, які свідчили б про оплату коштів компанії UAB ЙGelgotos TransportasЙ саме за купівлю автомобіля «Шкода Октавіа», вартість якого згідно експортної декларації 6950 євро, чи причетність ОСОБА_1 до такої оплати. Цей косовий ордер лише підтверджує здійснення ОСОБА_8 оплати в розмір 477 євро в користь UAB «Gelgotos Transportas».
У свою чергу відповідач, як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту транспортного засобу, не направив запитів компаніям, які фігурують відправниками товару згідно документів, наданих митними органами Литовської Республіки та документів, поданих до митного оформлення позивачем, в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 2732/20500/19 не опитано ОСОБА_9 , який значиться покупцем цього автомобіля за документами отриманими від литовських митних органів. 
Також, митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ТзОВ «Бразерс Плюс» Жалко І.Г., який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 2732/20500/19 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був.
Окрім того слід зауважити, що при проходженні митних формальностей при ввезенні вищевказаного транспортного засіб на митну територію України були подані необхідні документи, які не викликали сумніву як щодо порядку їх заповнення так і щодо їх змісту, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є самодостатніми, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 порушенні митних правил та не доводять наявності у діях позивача умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Суд апеляційної інстанції зауважує, що у судовому рішенні за результатами розгляду справи обов`язково повинен бути дотриманий критерій переконливості, так як для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази однієї сторони переконували у наявності цих обставин більше, ніж докази іншої сторони переконували у протилежному.
За таких обставин, аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, вимог пунктів 2 та 3 частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності винесення постанови в справі про порушення митних правил№2732/20500/19 від 26.11.2019.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови в справі про порушення митних правил №2732/20500/19 від 26.11.2019, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2020 року у справі № 163/2574/19 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 23.07.2020.