ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 липня 2020 року                                                                м.Суми
                                                               Справа №578/263/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1471/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Краснопільського районного суду Сумської області  від 12 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Басової В.І., в приміщенні Краснопільського районного суду Сумської області, 
В С Т А Н О В И В:

       У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26 жовтня 2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Так як відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 14 січня 2020 року становить 14258 грн 14 коп., з яких: 8163 грн 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8163 грн 32 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4070 грн 97 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 868 грн 70 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 655 грн 15 коп. - штраф (процентна складова), та стягнути судові витрати.
               Краснопільський районний суд Сумської області рішеннямвід 12 травня 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовив.
               В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права і на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
       В доводах апеляційної скарги зазначає, що укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином.
       При укладення договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України.
       Вказує на те, що виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.
       Зазначає, що виписка про рух коштів є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку. Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості.
               Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
                Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить (а. с. 5).
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані (а. с. 6-21).
Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 з терміном дії до 09/22, № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/22, № НОМЕР_3 з терміном дії до 12/22, № НОМЕР_4 з терміном дії до 01/23 (а. с. 67).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  відповідача за вказаним кредитним договором станом на 14 січня 2020 року становить 14258 грн 14 коп., з яких: 8163 грн 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8163 грн 32 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4070 грн 97 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 868 грн 70 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 655 грн 15 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 4).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 26 жовтня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. А оскільки анкета-заява, підписана сторонами, не містить строку повернення кредиту, то позивачем жодними доказами не обґрунтовано та не зазначено норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення, як і відсотків, нарахованих на прострочене тіло кредиту. 
Проте повністю погодитися з такими висновками місцевого суду не можна, оскільки суд дійшов їх неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та з направильним застосуванням норм матеріального права. 
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 жовтня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Отже, висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та неустойки (пені, штрафів) є законними та обґрунтованими з наведених вище підстав.
Проте, місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту.
З матеріалів справи вбачається, що дійсно укладений між сторонами кредитний договір від 26 жовтня 2018 року у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту.
Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також з врахуванням вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, то позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. В даному випадку, виходячи з наданого банком розрахунку заборгованості, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 8163 грн 32 коп.
Стосовно стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
При зверненні до суду з даним позовом в частині нарахування вказаних відсотків, банк посилається на те, що їх нарахування передбачено п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, а саме в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд», проте оскільки Витяг з умов та правил не містить підпису відповідача, то відсутні підстави вважати, що сторони погодили вказаний розмір процентів за прострочення виконання основного зобов`язання. Крім того, Умови та правила, які містяться в матеріалах справи, надані банком не повному обсязі, та не містять вказаного пункту. Тому відсутні підстави для задоволення вказаних вимог позивача.
Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та зі ОСОБА_1 підлягає стягненню 8163 грн 32 коп. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 26 жовтня 2018 року.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору: в розмірі 1203 грн 47 коп. за подання позовної заяви та 1805 грн 21 коп. за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області  від 12 травня 2020 року в даній справі скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк».
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк» 8163 гривні 32 копійки заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 26 жовтня 2018 року.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області  від 12 травня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками; відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та неустойки (пені, штрафів) залишити без змін.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1203 гривні 47 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та 1805 гривень 21 копійку за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                         Т.А. Левченко

Судді:                                                         В.І. Криворотенко 

                                                                         С.С. Ткачук