ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року	Львів	Справа № 460/1986/20 пров. № А/857/6091/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Максим Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року, головуючий суддя - Недашківська К.М., ухвалене у м. Рівне, повний текст якого складено 04.05.2020 року, у справі за адміністративним позовом Володимирецької селищної ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,-
                                                    В С Т А Н О В И В:
В березні 2020 року позивач - Володимирецька селищна рада звернулась в суд з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову державного виконавця від 20.02.2020 року ВП№59884213 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн. та постанову державного виконавця від 20.02.2020 року ВП №59884213 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що державний виконавець жодним чином не перевіряв стан виконання боржником виконавчого документа, а тому підстав вказувати, що рішення не виконане - немає. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.10.2018 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист Володимирецького районного суду від 12.07.2016 року №2-а-4/08, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження №52029878. Таким чином, обов`язок Володимирецької селищної ради щодо вжиття невідкладних заходів з метою виконання мирової угоди від 16.07.2002 року, про що визначено постановою про відкриття виконавчого провадження №59884213, відсутній внаслідок його виконання. Позивач вказував, що з моменту відкриття виконавчого провадження ним вчинено ряд заходів щодо виконання виконавчого листа №2-а-4/08, а тому підстави для накладення штрафу на боржника відсутні. Щодо постанови про стягнення виконавчого збору, позивач зазначав, що державний виконавець не вчиняв жодних заходів та дій, спрямованих на примусове виконання рішення, а тому стягнення виконавчого збору є протиправним.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 20 лютого 2020 року ВП №59884213 та постанову про накладення штрафу від 20 лютого 2020 року ВП №59884213.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)  оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що матеріалами справи в повній мірі підтверджується факт невиконання позивачем рішення суду, відтак державним виконавцем правомірно прийнято оскаржені постанови про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2019 року ВП №59884213, яка містить наступну інформацію: назва документа - виконавчий лист №2-а-4/08 виданий 19.08.2019 року Володимирецьким районним судом Рівненської області; про - "з метою забезпечення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , визначених мировою угодою сторін від 16.07.2002 року та ухвалою суду від 16.07.2002 року, зобов`язати Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди"; боржник - Володимирецька селищна рада; стягувач - ОСОБА_1 ; документ вступив у законну силу (набрав чинності) - 11.06.2012 року (а.с. 8).
Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів; постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 16 692,00 грн. 
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дудкою І.О. винесено постанову від 20.02.2020 року ВП №59884213 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника - Володимирецької селищної ради виконавчий збір у розмірі 16 692,00 грн (а.с. 10).
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дудкою І.О. винесено постанову від 20.02.2020 року ВП №59884213 про накладення штрафу, відповідно до якої на боржника за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с. 12).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність оскаржених постанов у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання рішень протиправними та їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини другої статті 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Статтею 26 Закону визначено підстави початку примусового виконання рішення виконавцем.
За приписами частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до частини першої статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, на державного виконавця покладається не лише обов`язок перевірити стан виконання боржником судового рішення немайнового характеру у строк, визначений статтею 63 Закону, а й встановити в процесі такої перевірки причини невиконання та оцінити їх поважність. 
Поважними в розумінні наведених норм Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
На підтвердження виконання рішення, позивач надав суду докази вчинення ним належних заходів щодо його виконання, зокрема: 07.11.2019 року виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради винесене рішення №163 "Про забезпечення житлом ОСОБА_1 " (а.с. 23); 20.12.2019 року розпорядженням селищного голови Володимирецької селищної ради №56 внесено на розгляд сесії питання "Про виконання судових рішень" (а.с. 24); 10.01.2020 року розпорядженням селищного голови Володимирецької селищної ради №1 внесено на розгляд питання "Про виконання судових рішень" (а.с. 25); рішенням Володимирецької селищної ради від 23.01.2020 року №1860 "Про виконання судових рішень" вирішено: інформацію про стан виконання судових рішень, за якими селищну раду зобов`язано забезпечити житлом осіб - взято до відома; рекомендовано постійним комісіям селищної ради розглянути на своїх засіданнях питання щодо порядку виконання судових рішень щодо забезпечення житлом осіб (а.с. 27); розпорядженням від 23.01.2020 року №3 внесено на розгляд сесії питання "Про виконання судових рішень"  (а.с. 28); рішенням Володимирецької селищної ради від 27.02.2020 року №1899 "Про стан виконання Володимирецькою селищною радою судових рішень" вирішено: рекомендувати постійній комісії селищної ради з питань бюджету, фінансів, податкової політики, молоді та спорту під час підготовки пропозицій та рекомендацій про внесення змін до селищного бюджету на 2020 рік передбачити кошти на придбання Володимирецькою селищною радою житла з метою виконання судових рішень (а.с. 33); рішенням Володимирецької селищної ради від 27.02.2020 року №1903 постановлено, зокрема, видатки спеціального фонду селищного бюджету спрямувати на КПКВКМБ 0116082 "Придбання житла для окремих категорій населення відповідно до законодавства" - 300 000,00 грн., на КПКВКМБ 0117330 "Будівництво інших об`єктів комунальної власності" - 2 290 000,00 грн. (а.с. 35).
Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий документ №2-а-4/08, виданий 19.08.2019 Володимирецьким районним судом Рівненської області, стосувався обов`язку позивача, як боржника, вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди від 16.07.2002 року з метою забезпечення законних прав та інтересів ОСОБА_1 .
Також, слід звернути уваги на те, що позивач вживав усіх належних заходів щодо виконання рішення суду, такі обставини не перевірялися державним виконавцем, проте оскаржена постанова про накладення штрафу містить лише формулювання, що "станом на 20.02.2020 рішення суду боржником не виконано".
Таким чином, причини накладення на позивача штрафу не можуть бути належним обґрунтуванням наявності підстав для його накладення, оскільки відповідач не вживав належних заходів щодо перевірки стану виконання боржником рішення немайнового характеру.
Крім цього, відповідно до частини першої статті 27 Закону України №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Згідно із частиною 3 статті 27 Закону за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Частиною 4 статті 27 Закону передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За приписами статті 40 Закону України №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
З матеріалів справи слідує, що 16.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону.
Проте, оскаржена постанова про стягнення виконавчого збору винесена 20.02.2020 року з посиланням на норми статтей 27, 40 Закону, тобто перед винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року у справі №460/1986/20 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 07.09.2020 року.