22-ц/804/2940/20 
                                                                                266/4171/20 
                                               
                     Єдиний унікальний номер 266/4171/20
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/2940/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м   У к р а ї н и

28 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                   головуючого Биліни Т.І.
                   суддів Лопатіної М.Ю., Попової С.А.,                    
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 серпня 2020 року у складі суду Іванець О.Д., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст заяви
12 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. 
Заява мотивована тим, що 22.07.2020 року він придбав у ОСОБА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , транспортний засіб - автомобіль CHEVROLET VOLT, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за 11 000 доларів США, що еквівалентно 300 000 грн. Вказаний транспортний засіб 02 серпня 2020 року був вилучений у нього працівниками поліції, з поясненням, що ОСОБА_2 здійснив його продаж без законних для того підстав. Вилучення транспортного засобу та ключів від нього було зафіксовано  у протоколі огляду місця події, після чого транспортний засіб було перевезено за місцем реєстрації попереднього володільця. Вважає, що він є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу, та має намір звернутись до суду із позовом про захист своїх прав. Просив накласти арешт на вказаний транспортний засіб, заборонити його експлуатацію та проводити будь-які дії із цим транспортним засобом.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 серпня 2020 року заяву повернуто заявнику. 
Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить предмету позову, не повно та не конкретно викладено обґрунтування необхідності забезпечення позову, при цьому не вказано на докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, так як в заяві міститься посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника. Крім того заява про забезпечення  позову не подана  за правилами підсудності встановленими ЦПК. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просив її скасувати, задовільнити його заяву та накласти арешт на належне йому рухоме майно, заборонити його експлуатацію і проводити будь-які дії.
Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову є транспортний засіб, якій було відібрано та перевезено до іншого міста. Між сторонами виник спір оскільки позивачем у відповідача  на законних підставах було придбано рухоме майно, після чого належне позивачу авто було відібране як таке, що реалізоване без згоди попереднього власника. У нього є суб`єктивні підстави вважати, що ТЗ може бути розібраний на складові частини або певні його деталі можуть бути замінені. Всі ці факти впливають на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення подальшого позову про повернення позивачу транспортного засобу, що був у нього відібраний. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вище зазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.   
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля CHEVROLET VOLT, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , дата реєстрації 22.07.2020 року. (а.с.6)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначенні у статті 149 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Подібний висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20 (провадження № 61-9451св20).
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Згідно з частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Доводи апеляційної скарги, що транспортний засіб або вимога у забороні експлуатації та проведення певних дій, а також накладення арешту на належний йому транспортний засіб, якій було відібрано та перевезено до іншого міста є саме предметом позову - неспроможні.
Тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову – це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Доводи апеляційної скарги, що всі викладені факти впливають на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення подальшого позову про повернення позивачу транспортного засобу, що був у нього відібраний, непереконливі.
Крім того при зверненні до суду заявник не дотримався правила підсудності встановленого п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України яким передбачено, що  заява про забезпечення позову  до подання позову,  здійснюються за правилами підсудності відповідного позову або до суду за місцезнаходженням предмета спору – якщо суд, до підсудності якого відноситься справа визначити неможливо.
Відповідно положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови  до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку  місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. 
Із заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 . 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Здійснивши аналіз наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності заяви положенням ч.ч.1, 2 ст.151 ЦПК України, внаслідок чого заява була обґрунтовано повернута заявнику.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Зазначені у апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що  суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2020 року.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити. 
Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Головуючий:                                                                                    Т.І. Биліна

Судді:                                                                                                М.Ю. Лопатіна

                       С.А. Попова