ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 липня 2020 року                           м. Чернівці         справа № 726/2106/19
                                                                провадження №22-ц/822/542/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.
секретар Конецька Д.Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поляк Петро Петрович, на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 09 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Проскурняка І.Г.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У  жовтні  2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовна заява обґрунтована тим, що з 23 січня 2005 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Королівського районного суду м.Житомира від 01 грудня 2010 року шлюб між сторонами був розірваний, місце проживання дитини визначено з матір`ю. 
Після припинення сімейних відносин позивачка разом із донькою проживають окремо від відповідача. Вказувала, що у доньки є певні порушення щитовидної залози, їй поставлено діагноз - дифузний зоб, у зв`язку з чим лікарем призначено приймати певні лікарські препарати протягом 6-ти місяців. Також у їхньої спільної доньки блок у шийному відділі хребта та їй необхідно пройти курс лікувального масажу.  Вона часто хворіє різними респіраторними захворюваннями. Їхня донька навчається у 8 класі Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 ім. Ю.Федьковича. Як вбачається з довідки, виданою ЗОШ №2, батько дитини не цікавиться навчанням та вихованням доньки, батьківські збори не відвідує, в школі не з`являється. Як відомо позивачці відповідач працює у сфері мореплавства та отримує заробітну плату. Протягом останнього року кошти на рахунок позивачки надходили з міста Москви, Російська Федерація. До травня 2019 року відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дитини та майже кожного місяця пересилав на банківський рахунок позивачки кошти на утримання їхньої доньки. Перерахунок відповідачем коштів у розмірі 4 266,85 грн., 6 006,26 грн., 6 340 грн. підтверджує платоспроможність та можливість утримувати свою доньку. Як відомо позивачці, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні відповідач не має. Враховуючи стан здоров`я дитини, її потребу в постійному лікуванні, потреби дитини, які обумовлені віком 14-ти років та необхідність відвідування додаткових занять, розмір витрат на утримання дитини для забезпечення повноцінного фізичного, духовного та інтелектуального розвитку складає 24 000 грн. 
Окрім того, на утриманні позивачки перебуває малолітній син від другого шлюбу. Відповідач є працездатною особою молодого віку, отримує доходи за місце свого працевлаштування, при цьому матеріально не забезпечує свою доньку, що стало підставою для її звернення до суду з цим позовом.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 12000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; вирішити питання про стягнення судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 09 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2 565 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
На дане рішення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поляк П.П., подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 09 квітня 2020 року в частині стягнення розміру аліментів. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції скасовано заочне рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2019 року з істотним порушенням норм процесуального права, оскільки заява про перегляд заочного рішення нотаріально не посвідчена, до неї не додано копії паспорта відповідача, не додано докази на підтвердження викладених в ній обставин та не сплачено судовий збір.
Апелянт вважає, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для вирішення справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими, у зв`язку з чим було прийнято безпідставне, незаконне та необґрунтоване рішення.

Позиція апеляційного суду 
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині стягнення судового збору зміні з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини
Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 .
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 грудня 2010 шлюб між сторонами розірвано.
Згідно з довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівців, спільна дитина сторін ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Домовленість щодо утримання дитини між сторонами у справі не досягнута.
У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, відповідно до якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з   ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3 суд першої інстанції належно перевірив обставини, обумовлені статтею 182 СК України, взяв до уваги як стан здоров`я і матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, обґрунтовано визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної і до досягнення дитиною повноліття.
Доводи позивача, якими обґрунтовувався позов, зокрема щодо платоспроможності відповідача та можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмір, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та недоведені позивачем. 
При цьому суд роз`яснює позивачці, що у разі збільшення мінімального розміру аліментів, а також у разі підтвердження зміни матеріального становища відповідача належними доказами, позивач не позбавлена права і можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції скасовано заочне рішення з істотним порушенням норм процесуального права є безпідставними.
Відповідно до вимог ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Під час розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення судом першої інстанції встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не проживає за вказаною позивачкою у позовній заяві адресою та не знав про відкриття провадження у даній справі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачка ОСОБА_1 зазначила у своїй позовній заяві місцем проживання відповідача - АДРЕСА_2 , на яку і направлялася судом кореспонденція про розгляд даної справи. Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачці було відомо про те, що відповідач на теперішній час знаходиться в Російській Федерації, звідки і надходили їй кошти на сплату аліментів. 
Таким чином, суд першої інстанції скасував заочне рішення з дотриманням норм процесуального права.
Апеляційний суд частково приймає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 за подання заяви про перегляд заочного рішення не сплачено судовий збір, однак таке порушення не впливає на суть прийнятого судом рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою заяви про перегляд заочного рішення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.
Отже, за подання заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 мав сплатити 420,40 грн., які колегія суддів вважає за можливе стягнути на часткове задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка звертала увагу апеляційного суду на такі порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині вирішення питання про стягнення судових витрат з порушенням норм процесуального права, а тому його слід змінити, доповнивши його резолютивну частину стягненням з відповідача на користь держави судового збору за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поляк Петро Петрович, задовольнити частково.
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 09 квітня 2020 року змінити.
Доповнити резолютивну частину рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 09 квітня 2020 року реченням такого змісту: 
«Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави 420,40 гривень судового збору за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення».
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                Н.К. Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан
                                                            І.М. Литвинюк