ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1200/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/1860/20 Категорія: на ухвалу  	Білик О. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 липня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружба-27/3», державний реєстратор виконавчого комітету Уманської міської ради Ковбасюк Алла Петрівна, про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності, –
в с т а н о в и в :

19 травня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності.
У позові ОСОБА_2 просив визнати незаконними та скасувати:
-рішення Уманської міської ради «Про затвердження переліку юридичних осіб публічного права Уманської міської ради та комунальної власності» від 11.04.2018;
-рішення Уманської міської ради «Про включення об`єкта до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Умані, що підлягають приватизації у 2020 році ( АДРЕСА_1 ІІІ)» від 28.04.2020;
-рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про утворення аукціонної комісії Уманської міської ради з продажу об`єктів комунальної власності ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ІІІ)» від 30.04.2020;
Крім того, позивач просив скасувати реєстрацію права власності, проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Уманської міської ради Ковбасюк Аллою Петрівною 16 листопада 2018 року, на нежитлові підвальні приміщення загальною площею 100,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 29045102.
Одночасно з позовом заявник подав клопотання про забезпечення позову, яким просив забезпечити його позов шляхом заборони Уманській міській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, приватизацією чи передачею в користування будь-кому нежитлових підвальних приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - до вирішення даного цивільного спору по суті.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що спірне майно наразі перебуває в процесі реалізації. Дії відповідача щодо продажу такого майна можуть істотно ускладнити рішення суду про задоволення позову.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено за таких підстав.
Прохальна частина заяви про забезпечення позову (з урахуванням предмету та підстав позову про забезпечення якого ідеться в заяві) сформульована загальними фразами, сформульована альтернативно та належним чином не конкретизована, що фактично унеможливлює її виконання.
Позивач не обґрунтував необхідність забезпечення позову із зазначенням того, як відсутність заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; та не доводить, з посиланням на докази, що забезпечення позову необхідно здійснити саме в обраний спосіб, а також свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення.
Крім того, 02.11.2016 суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області Ковалем А.Б. винесено ухвалу, якою заяву позивача ОСОБА_1 та інших про забезпечення позову у справі № 705/6776/16-а було задоволено та вирішено заборонити Уманський міській раді та відділу комунального майна Уманської міської ради вчиняти будь-які дії відносно нежитлового підвального приміщення, розташованого у багатоквартирному жилому будинку АДРЕСА_1 . При цьому, позивачем не зазначено, чи накладалася заборона на вчинення будь-яких дій відносно нежитлового підвального приміщення, що розташоване у багатоквартирному жилому будинку АДРЕСА_1 відповідно до ухвали судді від 02.11.2016 , та чи була вона знята.
Посилаючись на те, що заява про забезпечення позову не достатньо обґрунтована, суд відмовив у її задоволенні.
Позивач оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, упередженою та такою, що грубо порушує права заявника.
Апелянт не погоджується з висновком суду про необґрунтованість заяви, оскільки заявник подав достатньо доказів на підтвердження своїх доводів про те, що спірні підвальні приміщення можуть бути відчужені на підставі оспорюваних наказів відповідача.
Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою забезпечити позов ОСОБА_1 у спосіб, викладений у заяві.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від третьої особи у справі – ОСББ «Дружба-27/3», в якому підтримують доводи апеляційної скарги, зазначаючи при цьому, що відповідач незаконно привласнив чуже майно, а саме: сараї в підвалі будинку. Прохальна частина відзиву аналогічна тій же частині апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір з приводу володіння, користування та розпорядження підвальними приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову подана з метою унеможливити відчуження відповідачем вказаних приміщень до вирішення справи по суті.
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відмовляючи в забезпеченні позову, суд виходив із того, що позивач не обґрунтував необхідність забезпечення позову із зазначення того, як відсутність заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач не довів, що забезпечення позову доцільне саме в обраний заявником спосіб.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки з наданих позивачем документів вбачається, що відповідач вчиняє активні дії, спрямовані на відчуження спірного майна (підвальних приміщень), стосовно права власності якого наразі існує спір між сторонами.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.
Відповідно до п. 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову у вигляді заборони Уманській міській раді вчиняти дії щодо спірного майна є цілком співмірними заявленим позовним вимогам, враховуючи, що серед позовних вимог, зокрема, заявлено вимогу про скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірні нежитлові підвальні приміщення за Уманською міською радою.
Таким чином, у разі задоволення позову обраний позивачем спосіб забезпечення позову унеможливить потенційні недобросовісні дії з боку відповідача та забезпечить ефективне виконання судового рішення.
Вказане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
За таких обставин, суд дійшов хибного висновку про те, що позивач не довів наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо майна, яке є предметом спору. Такі заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам та спрямовані на ефективне виконання рішення про імовірне задоволення позову.
Враховуючи тимчасовість застосовуваних заходів, колегія суддів не вбачає порушень прав відповідача у зв`язку з накладеними заходами.
Посилання суду на наявність у справі №705/6776/16-а ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2016, якою заборонено Уманській міській раді вчиняти будь-які дії відносно нежитлового підвального приміщення в будинку АДРЕСА_1 , жодним чином не впливає на висновок суду про доцільність забезпечення позову, який наразі є предметом розгляду судом.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16-17 виділених матеріалів) вбачається, що жодних обмежень відносно спірного майна в реєстрі не зафіксовано. Виділені матеріали справи не містять інших доказів про наявність чинних накладених на Уманську міську раді заборон щодо розпорядження нежитловим підвальним приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала не може вважатись законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу.
ОСОБА_3 ОСОБА_1 про забезпечення позову – задовольнити.
Забезпечити позов ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружба-27/3», державний реєстратор виконавчого комітету Уманської міської ради Ковбасюк Алла Петрівна, про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності шляхом заборони Уманській міській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, приватизацією чи передачею в користування будь-кому нежитлових підвальних приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - до вирішення даного цивільного спору по суті.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Судді