УХВАЛА

27 липня 2020 року 
Київ
справа №160/5963/19
адміністративне провадження №К/9901/16247/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) (правонаступника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області) (далі - ГУ ДФС) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 до ГУ ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, 
У С Т А Н О В И В :
01.07.2020 ГУ ДПС подало до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020.
За змістом статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відкриття касаційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю касаційної скарги вимогам цього Кодексу щодо форми і змісту касаційної скарги.
Касаційна скарга ГУ ДПС підлягає залишенню без руху як така, що подана з порушенням пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з абзацом другим пункту 4 частини другої статті 330 КАС у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
ГУ ДПС в касаційній скарзі підставою касаційного оскарження ухвалених у справі судових рішень в частині позовних вимог, щодо податкового повідомлення-рішення від 30.07.2018 №0314991305 зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС, посилаючись на невідповідність постанови суду апеляційної інстанції висновку Верховного Суду в постанові від 21.05.2020 у справі №804/5132/16 щодо застосування норм пункту 85.1 статті 85 та статті 73 Податкового кодексу України.
У зв`язку з цим ГУ ДПС зазначає, що суд апеляційної інстанції невірно витлумачив статтю 73 Податкового кодексу України.
Разом з тим, як свідчить зміст постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020, суд апеляційної інстанції не застосував норму статті 73 Податкового кодексу України.
Відносини, щодо прав і обов`язків сторін в яких виник спір у цій справі, нормами цієї статті не регулюються.
Отже, вказана ГУ ДПС підстава для касаційного оскарження не підтверджена.
Підставою оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 в частині вимог про скасування рішення від 30.07.2018 №0315131305 та податкового повідомлення-рішення від 30.07.2018 №0315101305 ГУ ДПС вказало пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС.
При цьому посилається на відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права у правовідносинах, пов`язаних із заниженням чистого оподаткованого доходу, при визначенні єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування.
Згідно із рішенням від 30.07.2018 №0315131305 до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасне нарахування єдиного внеску, а із податковим повідомленням-рішенням №0315131305 визначено грошове зобов`язання із військового збору.
В касаційній скарзі ГУ ДПС підтвердило, що підставою для донарахування суми військового збору та застосування штрафних санкцій згідно із зазначеними рішенням та податковим повідомленням-рішенням було порушення позивачем норм статті 177 Податкового кодексу України при визначенні оподатковуваного доходу. 
Висновку Верховного Суду щодо застосування якої норми Податкового кодексу України стосується довід ГУ ДПС про наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС, в касаційній скарзі не зазначено. 
Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Відповідач документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги не надав.
Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України №3674-VI) визначено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 відкрито провадження у цій адміністративній справі.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921,00 грн.
Предметом позову у цій справі є правомірність податкових повідомлень-рішень від 30.07.2018: №0314991305, №0315101305 та рішення №0315131305 про застосування штрафних (фінансових) санкцій.
За змістом оскаржуваних судових рішення позовна заява містить вимоги майнового характеру, а ціна позову становить 594    354,93 грн.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI за подання до адміністративного суду позовної заяви фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору позовних вимог майнового характеру становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, ставка судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення у цій адміністративній справі становить 11    887,10 грн (594 354,93 грн х1%) але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 200%).
Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частиною шостою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги. 
Враховуючи вище викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає залишенню без руху із наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого відповідач має право надати/надіслати суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору у встановлених законом України №3674-VI порядку та розмірі.
Керуючись статями 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області залишити без руху. 
Встановити для усунення зазначених в ухвалі недоліків десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.Б. Гусак ,
Судді Верховного Суду