УХВАЛА
 
21 вересня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 379/1418/18
 
провадження № 61-9124св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О.,                      Тітова М. Ю.
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсними договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договорів оренди земельної ділянки на новий строк, за касаційною скаргою на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року в складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Ящук Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальності «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ «Інтерагроінвест») відмовлено.
 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 04 травня                     2020 року заяву ФГ «Даценко» про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Постановлено в справі за позовом ТОВ «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 ,                  ОСОБА_2 , фермерського господарства «Даценко» (далі - ФГ «Даценко») про визнання    недійсними    договорів   про   встановлення   права    користування 

земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договорів оренди земельної ділянки на новий строк додаткову постанову, якою стягнуто з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» судові витрати в розмірі 8 310 грн.
 
У червні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга              ТОВ «Інтерагроінвест» на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ФГ «Даценко» про ухвалення додаткового рішення в справі відмовити.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 15 листопада                     2016 року в справі № 908/1051/16, Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, 17 жовтня 2018 року в справі № 301/1894/17,                          04 листопада 2019 року в справі № 9901/264/19, 31 березня 2020 року в справі № 726/549/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, посилається на те, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, стаття 411 ЦПК України).
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У липні 2020 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею                   389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 України.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсними договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договорів оренди земельної ділянки на новий строк, за касаційною скаргою на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року в складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Ящук Т. І., призначити до судового розгляду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. О. Кузнєцов  	
 	М. Ю. Тітов