Справа № 307/3886/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        01 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.
при секретарі                                МИКУЛЯК Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 307/3886/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 6 лютого 2020 року, повний текст якого складено 6 лютого 2020 року, головуючий суддя Бобрушко В.І., –

встановив:

16.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Сторони перебували в шлюбі, в якому народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тячівського районного суду від 29.11.2012 з батька дітей були стягнуті аліменти на їх утримання в сумі 1000,00 грн на обох дітей разом (по 500,00 грн на кожну дитину). Рішенням Тячівського районного суду від 25.02.2013 шлюб було розірвано. Діти проживають із позивачкою та перебувають на повному її утриманні.
28.04.2014 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 .
З часу стягнення аліментів їх розмір не змінювався та перестав відповідати потребі утримання дітей, є недостатнім для цього. З часом потреби дітей зростають, а за 500,00 грн для дитини майже нічого не можна купити.
Тим часом, відповідач молодий, працездатний, проте, розмір і характер його доходів позивачці невідомий, тому аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі.
Посилаючись на ці обставини, на норми ст.ст. 180, 184, 192 СК України щодо стягнення аліментів та можливості збільшення їх розміру за позовом одержувача аліментів в разі зміни його матеріального стану, позивачка ОСОБА_1 просила змінити розмір стягуваних із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 500,00 грн до 3000,00 грн на одну дитину до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тячівського районного суду від 06.02.2020 позов задоволено частково, змінено розмір аліментів та постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Глибокий Потік Тячівського району Закарпатської області аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1400,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зростання витрат на утримання дітей змінилося матеріальне становище матері і дітей, що тягне необхідність збільшення розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване в частині визначення розміру аліментів. У скарзі зазначає, що суд першої інстанції не встановив повною мірою обставин, які мають значення в справі, а тому неправильно визначив розмір змінених і належних до подальшого стягнення з відповідача аліментів. Відзив на позов та відповідні докази він не подав і участі в справі не взяв, оскільки ухвала про відкриття провадження в справі з позовною заявою і додатками були отримані поштою в другій половині січня 2020 року, коли він перебував у пошуках роботи.
Після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач уклав новий шлюб і зараз має на утриманні доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також свою мати-пенсіонерку. Донька перебуває на диспансерному обліку через хворобу серця і потребує постійного медичного догляду та лікування, на що потрібні кошти.
Матеріальне становище апелянта скрутне, він не має свого власного житла, не має у власності нерухомого майна, заробляє на життя разовими роботами. Присуджений з нього розмір аліментів є надмірним, він не спроможний їх сплачувати. Крім того, суд не обґрунтував соє рішення доказами щодо конкретних фактів, які тягнуть таке збільшення аліментів. Суд не врахував наявності у відповідача інших утриманців та стану здоров`я його доньки.
Сторона просить рішення суду змінити і стягувати в подальшому аліменти в розмірі 1000,00 грн на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких рішенням Тячівського районного суду від 29.11.2012 з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі 1000,00 грн на обох дітей разом (по 500,00 грн на кожну дитину), починаючи з 06.11.2012 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5-7).

Рішенням Тячівського районного суду від 25.02.2013 шлюб між ОСОБА_9 і ОСОБА_2 , зареєстрований 24.01.2007 у Виконкомі Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 7, розірвано (а.с. 8).

28.04.2014 ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_5 і змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с. 3, 9).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає разом із синами ОСОБА_3 та Іонуцою за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується даними її паспорта громадянки України, довідкою Виконкому Топчинської сільської ради Тячівського району від 03.12.2019 № 509, актом обстеження матеріально-побутових умов від 03.12.2019 (а.с. 3, 10, 11).

Відповідач ОСОБА_2 26.06.2013 уклав шлюб із ОСОБА_12 , у цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_5 донька ОСОБА_13 , ця сім`я проживає разом з матір`ю відповідача ОСОБА_13 в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.02.2020, довідкою Виконкому Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району від 19.02.2020 № 135 про склад сім`ї (а.с. 34, 35, 37). Згідно з довідкою Нижньо-Апшанської амбулаторії загальної практики – сімейної медицини ЕНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 12.02.2020 донька відповідача ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на диспансерному обліку після пластики вади серця (а.с. 36).

Про розгляд справи в судовому засіданні 06.02.2020 відповідач ОСОБА_2 повідомлявся належним чином, матеріали позову та ухвалу суду про відкриття провадження в справі отримав (а.с. 21). У судовому засіданні 06.02.2020 відповідач участі не взяв, відзив на позов, заяви, клопотання щодо руху справи від нього не надходили. Вищевказані дані та документи щодо укладення шлюбу з ОСОБА_12 , народження доньки ОСОБА_8 тощо були додані лише до апеляційної скарги. Міркування відповідача в апеляційній скарзі про те, що він не подав докази до суду першої інстанції та не взяв участі в розгляді справи через те, що в цей час шукав роботу, не ґрунтуються на жодних доказах.

Із часу стягнення аліментів рішенням Тячівського районного суду від 29.11.2012 і до моменту пред`явлення матір`ю дітей позову про збільшення розміру аліментів сплив значний час, а обставини, що мали значення для визначення розміру грошового утримання з батька для дітей, істотно змінилися.

Норми СК України в редакції, що діяла на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів передбачали, зокрема, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, а стаття 184 цього Кодексу передбачала, в свою чергу, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2, ст. 184 ч. 3 СК України).

Натомість чинна на час пред`явлення позову про збільшення розміру аліментів та вирішення справи судом першої інстанції редакція СК України передбачає істотно більші гарантії для забезпечення права дитини на належне утримання від батьків у вигляді аліментів, зокрема:
розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;
мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);
той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч. 3).

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Розмір прожиткового мінімуму у 2012 році для дитини віком до 6 років становив від 893,00 грн до 961,00 грн на місяць, для дитини віком від 6 до 18 років становив від 1112,00 грн до 1197,00 грн, у 2019 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становив від 2027,00 грн до 2218,00 грн, у 2020 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить (становитиме) від 2218,00 грн на 01.01.2020 до 2395,00 грн на 31.12.2019. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

Окрім наведених вище норм СК України передбачає, що:
батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);
за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);
розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);
суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 ч.ч. 1, 2).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 3000,00 грн щомісячно на кожну дитину, позивачка обґрунтовувала її власне необхідністю виконання батьком дитини обов`язку з її утримання. Водночас при вирішенні цієї вимоги підлягають врахуванню й інші обставини, що мають істотне значення в спорі. Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, відповідач не довівши поважності причини неявки в судове засідання під час розгляду справи судом першої інстанції не подав і доказів, які б вказували на наявність обставин, що впливають на визначення розміру аліментів. Проте, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 окрім синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які народилися в нього з позивачкою, має ще доньку ОСОБА_8 , яку теж зобов`язаний утримувати на рівні, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини. Крім того, ОСОБА_2 повинен забезпечувати лікування доньки ОСОБА_8 .

За наведених обставин слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів і дітей як одні з умов, із якими пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей не заперечується по суті й відповідачем, а позиція відповідача, викладена в апеляційній скарзі, щодо сплати аліментів на рівні 1000,00 грн на кожну дитину в сукупності з іншими матеріалами справи вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дітям. Прав дітей і позивачки така ініціативна позиція відповідача власне щодо участі в матеріальному утриманні дітей не порушує. Поряд із цим, доводи відповідача ОСОБА_2 в частині, яка зводиться до необхідності врахування наявності на його утриманні народженої у шлюбі з ОСОБА_12 дитини, відсутності в нього постійної роботи і заробітку, стану здоров`я дитини відповідною мірою заслуговують на увагу.

Із врахуванням фактів, установлених на час апеляційного розгляду, суд не має підстав залишати поза оцінкою в контексті обставин, що мають значення в справі, докази, що були надані відповідачем, та наведені ним доводи. Суд зауважує, що зважаючи на наявність у відповідача трьох дітей та обов`язку щодо їх утримання проханий позивачкою розмір аліментів у 3000,00 грн суттєво перевищує половину розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що загрожує істотним порушенням законних прав платника аліментів та членів його сім`ї. Відповідні обставини мають істотне значення в справі та враховуються в сукупності та взаємозв`язку з іншими обставинами (вищенаведені норми закону та положення ст. 12 ч. 5, ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Тож вимоги позивачки про стягнення з відповідача 3000,00 грн аліментів щомісячно на кожну дитину є надмірними і не могли бути визнані достатньо обґрунтованими. Слід також зважати на необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для збільшення стягуваних з відповідача аліментів до проханого позивачкою розміру.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі 1400,00 грн протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, близькому до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи по суті з урахуванням встановленого на стадії апеляційного розгляду справи. Попри те, що факти укладення відповідачем нового шлюбу та народження в нього ще однієї дитини зважаючи на процесуальну поведінку відповідача були встановлені лише під час апеляційного розгляду справи, ці обставини не спростовують правильності по суті визначеного судом першої інстанції розміру аліментів і не дають підстав для зменшення аліментів до проханого відповідачем розміру, який, крім іншого, є суттєво меншим від передбаченого законом мінімального розміру аліментів.

Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. та доводити встановленим порядком відповідні вимоги.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру належних до подальшого стягнення аліментів правильне по суті і для його зміни шляхом зменшення розміру присуджених аліментів до рівня, зазначеного відповідачем, апеляційний суд підстав не вбачає. Доводи апеляції правильності по суті та справедливості рішення суду в цій частині не спростовують.

Поза тим, апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України), а рішення суду першої інстанції містить певні упущення, які належить усунути.

Змінюючи розмір раніше присуджених аліментів суду слід зазначити в резолютивній частині свого рішення те судове рішення (попереднє рішення), яким власне були присуджені аліменти, що змінюються, а також час, з якого слід стягувати аліменти в зміненому розмірі, що відповідає вимогам законності судового рішення, правової визначеності та уможливлює належне виконання рішення. Таке судове рішення і час, з якого слід стягувати аліменти в зміненому розмірі, в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду не вказані.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень ст. 367 ч. 4 ЦПК України та на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 цього Кодексу, апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду змінити, виклавши його резолютивну частину в редакції, що відповідатиме вимогам закону, а в іншій частині рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 4, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Тячівського районного суду від 6 лютого 2020 року змінити, другий абзац резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:
«Змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Тячівського районного суду від 29 листопада 2012 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400,00 грн (одна тисяча чотириста гривень 00 коп.), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття».
В іншій частині залишити рішення суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 10 липня 2020 року.

Судді