ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2020 р.           Справа№ 927/96/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Тарасенко К.В. 

секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: не з`явились, 

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Північ Агро»
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 (повний текст складено 26.06.2020)
у справі №927/96/20 (суддя Федоренко Ю.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мианора» 
до Фермерського господарства «Північ Агро»
про стягнення 277    717,73 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мианора» (далі, позивач або ТОВ «Мианора») звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Фермерського господарства «Північ Агро» (далі, відповідач або ФГ «Північ Агро») про стягнення 277 717,73 грн заборгованості, яка складається з: 128 280,00 грн боргу, пені в сумі 9 402,18 грн, 36% річних в сумі 11 755,55 грн, штрафу в сумі 128 280,00 грн.
          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки засобів захисту рослин №30/05 від 30.05.2019.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/96/20 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Фермерського господарства «Північ Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мианора» 128    280,00 грн боргу, 9 402,18 грн пені, 11 755,55 грн 36% річних, 64    140,00 грн штрафу та 3    203,67 грн судового збору.
У решті позову про стягнення 64    140,00 грн штрафу - відмовлено.
Відмовлено у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №927/96/20 строком на 4 місяці з моменту його ухвалення.
Рішення суду мотивоване тим, що у позивача наявні передбачені законом та договором підстави для стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки засобів захисту рослин №30/05 від 30.05.2019 у сумі 128 280,00 грн. Водночас суд, перевіривши розрахунок пені, штрафу та відсотків річних, заявлених до стягнення на підставі пунктів 6.2., 6.5. Договору, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими. Поруч із цим, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір штрафу, який дорівнює розміру боргу, а також, відсутність збитків у позивача, суд за клопотанням відповідача дійшов висновку про зменшення розміру штрафу на 50% та стягнення  штрафу у розмірі 64    140,00  грн. 
Місцевий господарський суд, розглянувши також подане відповідачем до суду клопотання про відстрочення виконання рішення суду у справі №927/96/20 на чотири місяці, відмовив у його задоволенні, оскільки відповідачем      не було надано належних та допустимих доказів у розумінні приписів    статті 74 Господарського процесуального кодексу України, які є підставами для відстрочення виконання рішення суду у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 14.07.2020 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Фермерське господарство «Північ Агро» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/96/20 в частині відмови Фермерському господарству «Північ Агро» у задоволенні клопотання від 23.06.2020 №77 про відстрочення виконання рішення суду на 4 місяці та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Фермерського господарства «Північ Агро» від 23.06.2020 №77 про відстрочення виконання рішення суду на 4 місяці.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що у суду першої інстанції були наявні законодавчо визначені підстави для відстрочення виконання судового рішення в даній справі на 4 місяці.
Такими підставами, за твердженнями скаржника, є наступні обставини:
- ФГ «Північ Агро» є виробником товарної сільськогосподарської продукції, а надходження коштів від реалізації виробленої сільськогосподарської продукції є сезонним. Внаслідок тяжкого збігу обставин підприємство знаходиться у важкому фінансовому становищі, одномоментне виконання рішення господарського суду у даній справі паралізує господарську діяльність підприємства. Відстрочення виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №927/96/20 забезпечить належне функціонування підприємства і, як наслідок, планове виконання судового рішення на користь стягувача;
- на сьогоднішній день ФГ «Північ Агро» не має можливості негайно виконати рішення Господарського суду Чернігівської області через скрутне фінансове становище підприємства та загрозу банкрутства внаслідок обставин виняткового характеру, які полягають у збитковості діяльності ФГ «Північ Агро», що підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва станом на 31.12.2019 та звітом про фінансові результати за 2019 рік;
- на фінансовий стан ФГ «Північ Агро» впливають соціальні та економічні потрясіння в державі, а саме значні коливання курсу валют у 2019 році, оскільки більшість договорів мають прив`язку до курсу валют. Як приклад, ФГ «Північ Агро» було зазначено, що на момент укладання Договору поставки №1133/20/2 між МПП ФІРМА «ЕРІДОН» та ФГ «Північ Агро» (18.06.2019) курс долара США до гривні становив 2700 гривень за 100 дол. США, що підтверджується Динамікою курсу долара США до гривні. На момент виконання Договору курс долара США до гривні становив 2300 гривень за 100 доларів США, що підтверджується Динамікою курсу долара США до гривні. Внаслідок зазначеного ФГ «Північ Агро» понесло значні втрати;
- у ФГ «Північ Агро» існує значна заборгованість перед банком за укладеним кредитним договором, що підтверджується Довідкою щодо заборгованості ФГ «Північ Агро» перед АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» від 09.01.2020 на суму 10 7201 37,21 грн та за податковими зобов`язаннями, що підтверджується рішенням про опис майна у податкову заставу, прийнятим ДФС України ГУ ДПС у Чернігівській області від 17.12.2019 №230/10/25-01-51-07-22, рішенням про опис майна у податкову заставу, прийнятим ДФС України ГУ ДФС у Чернігівській області Ніжинське управління від 04.06.2019 №124/25-01-51-07-22. Згідно з Фінансовим звітом малого підприємства ФГ «Північ Агро» станом на 31.12.2019 заборгованість по заробітній платі становить 112 470,57 грн, фінансовий результат до оподаткування від`ємний та становить - 955 900,00 грн, що підтверджує збитковість підприємства. Однак, у ФГ «Північ Агро» наявна дебіторська заборгованість контрагентів перед останнім у загальній сумі 5 732 432.97 грн, що підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва станом на 31.12.2019 та бухгалтерською довідкою №4 від 01.06.2020 по підприємству, стягнення якої дозволить виконати рішення через вісім місяців;
- з метою отримання доходу ФГ «Північ Агро» було посіяно озиму пшеницю в кількості 560,1 га та підготовлено ґрунт під посіви ярових культур в кількості 2820,73 га, дане підтверджується Звітом про площі та валові збори с/г культур станом на 01.12.2019 (форма №29-сі (річна), а також для проведення посівних робіт вже закуплено насіння, добрива та засоби захисту рослин на суму 16 087 898,89 гривень за договорами, що передбачають Товарний кредит з такими підприємствами як: МПП фірма «ЕРІДОН», ТОВ «АГРО ПРЕСТИЖ ГАРАНТ», ТОВ «АДАМА», TOB «АГРОСЕМ». Реалізація вирощеної продукції надасть можливість виконати рішення Господарського суду Чернігівської області через чотири місяці.

Узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу 

14.09.2020 від позивача через електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення, у яких позивач просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. 
У поданих поясненнях позивач наголосив на тому, що дня прийняття рішення в даній справі (25.06.2020) пройшло вже три місяці, однак за цей період зі сторони ФГ «Північ Агро» жодних розрахунків за договором поставки засобів захисту рослин не здійснило, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача та його бажання якомога далі відстрочити виконання своїх господарських зобов`язань. ФГ «Північ Агро» є сільськогосподарським підприємством, у якого прибутки з`являються у липні кожного року з початком збору врожаю і закінчуються восени, після його збору. Відповідно, саме у цей період сільськогосподарські підприємства мають гроші, та можливість розрахуватися по боргам. У липні відповідач провів збір врожаю ранніх зернових культур: рапсу, озимої пшениці, ярого ячменю, однак заборгованості перед позивачем відповідач не погасив навіть частково. Позивач наголошує, що знаходиться із відповідачем у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для відстрочення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Північ Агро» у справі №927/96/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Північ Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/96/20, встановлено позивачу строк на подання відзиву, розгляд справи призначено на 15.09.2020.
У судовому засіданні 15.09.2020 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 15.09.2020  представники сторін не з`явилися.
Позивач у поданій через електронну пошту Північного апеляційного господарського суду заяві від 14.09.2020 просив судовий розгляд апеляційної скарги проводити без участі його представника.
14.09.2020 від голови ФГ «Північ Агро» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю представника відповідача адвоката Федоровської І.О. в іншому судовому засіданні, призначеному на 15.09.2020 в Шостому апеляційному адміністративному суді (копія повістки-повідомлення додана до клопотання). 
Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно до пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Колегія суддів, розглянувши вищевказане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, ухвалила відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.
Згідно положень частини 3    статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Отже, відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частиною 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України. 
Водночас, неможливість такої заміни представника, як і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, до клопотання про відкладення не додано жодних доказів на підтвердження таких обставин. При цьому, участь представника відповідача в іншому судовому засіданні, про яке зазначено у клопотанні, не є, на переконання колегії суддів, поважною причиною його неявки у судове засідання в даній справі, а свідчить виключно про надання останнім переваги іншому судовому процесу перед даним.
При цьому, явка представників сторін у судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 15.09.2020, обов`язковою не визнавалась, а в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 судом було доведено до відома учасників судового процесу, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача та відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

30.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мианора» (постачальник) та Фермерським господарством «Північ Агро» (покупець) укладено Договір поставки №30/05 засобів захисту рослин (далі, Договір).
У відповідності до пунктів 1.1. - 1.2. Договору в порядку та умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність у зумовлені даним договором строки засоби захисту рослин (далі - «ЗЗР»), надалі іменується «Товар», а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість на умовах Договору. Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю та загальна вартість зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно пунктів 2.2. - 2.3. Договору орієнтовна сума Договору становить 300 000,00 грн. Якщо вартість всіх поставок товару за цим Договором перевищуватиме або буде меншою від орієнтовної суми Договору, то вважатиметься, що загальна ціна цього Договору узгоджена сторонами шляхом підписання видаткових накладних, за якими фактично поставлено та прийнято товар протягом строку дії Договору. Ціна за одиницю товару, кількість та асортимент товару узгоджується сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.
У відповідності до пункту 3.1. Договору розрахунки за даним Договором здійснюються в національній валюті України (гривні) шляхом банківського (безготівкового) переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Оплата за поставлений товар проводиться покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.
Повна оплата поставленого товару повинна бути здійснена покупцем не пізніше 31 жовтня 2019 року («Остаточна дата розрахунку») (пункт 3.3. Договору).
Згідно  пунктів 4.5. - 4.6. Договору поставка товару у повному обсязі здійснюється у строк до 31 жовтня 2019 року. Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за кількістю та якістю з моменту (дати) підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової (-их) накладної (-их).
У відповідності до пункту 6.2. Договору при порушенні термінів оплати по цьому Договору, покупець сплачує постачальнику:
-          пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла на момент виникнення  та існування заборгованості через прострочення оплати) від загальної суми платежу, що нездійснений своєчасно (заборгованості) за кожен день прострочення;
-          при порушенні термінів оплати більше ніж 10-ти календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від суми поставленого товару.
Згідно пункту 6.5. Договору у разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, то відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості та інших штрафних санкцій 36% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. 
На виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем було прийнято товар на загальну суму 128 280,00 грн, що підтверджується копіями видаткової та товарно-транспортної накладної №РН-0000032 від 03.06.2019.
Згідно акту звірки взаємних розрахунків станом на 24.01.2020, підписаним позивачем, за відповідачем рахується заборгованість  в розмірі 128 280,00 грн.
Однак, відповідач умови Договору щодо розрахунку, за якими повна оплата поставленого товару повинна бути здійснена не пізніше 31.10.2019, не виконав, оплату за отриманий товар не здійснив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про стягнення з відповідача вказаної суми основної заборгованості та нарахованих на неї на підставі пунктів 6.2., 6.5. Договору пені, штрафу та відсотків річних.
Відповідач, заперечуючи проти позову під час розгляду справи судом першої інстанції, зазначав, що відповідно до пункту 3.2. Договору оплата за поставлений товар проводиться на підставі виставленого рахунку-фактури, однак, ФГ «Північ Агро» рахунку-фактури не отримувало. Також відповідач зазначав, що позивач не звертався до нього стосовно вирішення будь-якої суперечки та/або розбіжності, не направляв на його адресу акту звіряння розрахунків, в зв`язку з чим порушив  умови розділу 7 Договору. Крім того відповідач наголошував, що водночас нарахована та пред`явлена позивачем до стягнення сума штрафних санкцій та пені є значними в порівнянні з заявленою сумою невиконаного зобов`язання та просив зменшити розмір штрафних санкцій та пені на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.
Окрім того, відповідачем 25.06.2020 до суду першої інстанції було подане клопотання про відстрочення виконання судового рішення у даній справі на строк чотири місяці з моменту ухвалення рішення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених сторонами

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до    статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановив суд першої інстанції та не оскаржується наразі відповідачем, ФГ «Північ Агро» отримало товар на суму 128    280,00 грн за видатковою накладною від 03.06.2019 №РН-0000032 і порушило умови Договору, за яким повна оплата поставленого товару  повинна бути здійснена не пізніше 31.10.2019.
Відповідач на час розгляду справи у суді першої інстанції доказів виконання зобов`язання щодо оплати 128    280,00 грн не надав, твердження позивача щодо непроведення своєчасної оплати не спростував. 
Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача 128    280,00 грн основного боргу за Договором.
Водночас, суд зазначив, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтями 216, 232 Господарського кодексу України.
Позивач на підставі пунктів 6.2., 6.5. Договору просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 9 402,18 грн пені за період з 01.11.2019 по 01.02.2020, штрафу в розмірі 100% від загальної вартості товару в сумі 128 280,00 грн, 36% річних - 11 755,55 грн за період з 01.11.2019 по 01.02.2020.
Суд першої інстанції, перевіривши надані позивачем розрахунки пені, штрафу, 36% річних, дійшов висновку про їх арифметичну правильність та обґрунтованість, визначений позивачем період прострочення відповідає умовам Договору та чинного законодавства.
Водночас, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір штрафу, який дорівнює розміру боргу, а також, відсутність збитків у позивача, суд за клопотанням відповідача дійшов висновку наявність підстав, передбачених статтею 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, для зменшення розміру штрафу на 50% та стягнення  штрафу у розмірі 64    140,00  грн. 
Вищевстановлені судом першої інстанції у рішенні обставини скаржником у поданій апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовуються, а відтак, з огляду на встановлені статтею 269 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Скаржник у апеляційній скарзі, як зазначалося вище, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови Фермерському господарству «Північ Агро» у задоволенні клопотання від 23.06.2020 вих. №77 про відстрочення виконання рішення суду на 4 місяці та ухвалити нове рішення в частині задоволення клопотання ФГ «Північ Агро» про відстрочення виконання рішення суду на 4 місяці.
Колегією суддів встановлено, що відповідачем 25.06.2020 до суду першої інстанції було подане клопотання вих.№77 про відстрочення виконання судового рішення у даній справі на строк 4 місяці з моменту ухвалення рішення.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення на 4 місяці з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
За приписами статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
За змістом наведених норм відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. 
Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Крім цього, господарський суд також враховує можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все передбачає такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускає їх настання.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
Таким чином, відстрочка виконання судового рішення може бути надана судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.
При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. 
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За змістом статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідач як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції як на підставу необхідності у відстрочці виконання рішення посилається на    те, що ФГ «Північ Агро», яке є виробником товарної сільськогосподарської продукції і надходження коштів від реалізації виробленої сільськогосподарської продукції якого є сезонним, знаходиться у тяжкому фінансовому становищі і на сьогоднішній день не має можливості негайно виконати рішення Господарського суду Чернігівської області у даній справі. Перебування відповідача у тяжкому фінансовому становищі зумовлене значними коливаннями курсу валют у 2019 році, у той час, як більшість договорів ФГ мають прив`язку до курсу валют, існуванням значної кредитної заборгованості перед АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», а також існуванням заборгованості за податковими зобов`язаннями, наявністю дебіторської заборгованості контрагентів перед останнім у загальній сумі 5 732    432,97 грн, стягнення якої дозволить виконати рішення через чотири місяці.
Також відповідач наголошує, що з метою отримання доходу ФГ «Північ Агро» було посіяно озиму пшеницю в кількості 560,1 га та підготовлено грунт під посіви ярових культур в кількості 2820,73 га. Реалізація вирощеної продукції, за твердженнями скаржника, надасть можливість виконати рішення Господарського суду Чернігівської області через чотири місяці.
На підтвердження своєї позиції відповідачем було надано до суду першої інстанції копію фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва станом на 31.12.2019, копію фінансового звіту малого підприємництва станом на 31.03.2020 та звіт про фінансові результати за 1 квартал 2020 рік, копію договору поставки №1133/20/2 від 18.06.2019, динаміку курсу долара США до гривні за період з 01.04.2019 до 03.02.2020, копію довідки щодо заборгованості ФГ «ПІВНІЧ АГРО» перед АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» від 09.01.2020, копію рішення про опис майна у податкову заставу, прийнятого ДФС України ГУ ДПС у Чернігівській області від 17.12.2019 №230/10/25-01-51-07-22, копію рішення про опис майна у податкову заставу, прийнятого ДФС України ГУ ДФС у Чернігівській області Ніжинське управління від 04.06.2019 №124/25-01-51-07-22, копію акту державного виконавця 26.05.2020, бухгалтерську довідку №4 від 01.06.2020, копію звіту про площі та валові збори сг культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2019, копію звіту про площі та валові збори сг культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2019, а також копії договорів з контрагентами.  
Розглянувши вказані доводи скаржника та дослідивши надані на їх підтвердження докази, колегія суддів відзначає, що скрутне фінансове становище відповідача не може слугувати підставою для відстрочки виконання судового рішення, оскільки за змістом    статті 331 Господарського процесуального кодексу України така обставина не є винятковою та такою, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання.
Відсутність станом на даний час грошових коштів, достатніх для виконання рішення господарського суду, скрутне фінансове становище не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення у даній справі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що скрутне фінансове становище підприємства є наслідком діяльності роботи підприємства та не є винятковими підставами для надання відстрочки в розумінні    статті 331 Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до    статті 42 Господарського кодексу України    підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Вказана правова норма визначає, що особа організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останню нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності. Збитковість діяльності не є тією ознакою, яка надає боржникові право на відстрочку виконання рішення суду.
Одним із принципів підприємницької діяльності згідно зі    статтею 43 Господарського кодексу України    є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик. 
При цьому, не вважається випадком недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (стаття 617 Цивільного кодексу України). 
Отже, доводи про відсутність фінансової можливості як підстава для надання відстрочки виконання рішення суперечать змісту    вищенаведених норм.
При цьому, звіти про фінансові результати роботи за певні періоди, які надані відповідачем, не підтверджують відсутність грошових коштів на банківських рахунках підприємства, а також майна, на яке можливо було б звернути стягнення з метою виконання судового рішення у справі.
Таким чином, незадовільний фінансовий стан відповідача не є безумовною підставою для    відстрочки виконання рішення.
Крім того, звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення на чотири місяці, заявник    не обґрунтував та не надав доказів, які б свідчили про реальну можливість погашення заборгованості зі спливом такого терміну в разі надання йому відстрочки. 
Відповідачем не подано доказів того, що фінансове становище останнього покращиться, у тому числі за рахунок стягнення дебіторської заборгованості із контрагентів (доказів проведення претензійної роботи із контрагентами, подачі позовів про стягнення дебіторської заборгованості суду не надано), а результати господарської діяльності внаслідок реалізації вирощеної продукції, будуть позитивними, та що відстрочення сплати наявної у нього заборгованості забезпечить виконання рішення суду протягом чотирьох місяців або в подальшому.
У свою чергу, обставини економічної нестабільності, коливання курсу валют у 2019 році, на які послався відповідач, стосуються і кредитора (позивача).
Поруч із цим, оцінюючи ступінь вини відповідача у виникненні даного спору, колегією суддів враховано, що порушення прав позивача з боку відповідача щодо своєчасної оплати орендної плати на час прийняття рішення становило майже 8 місяців і відповідачем у цей період не проводилися будь-які розрахунки з позивачем. Отже, надання відповідачу відстрочки на чотири місяці, на думку суду, призведе до подальшого порушення прав позивача, що порушить принцип збалансованості інтересів сторін.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що заява відповідача від 23.06.2020 вих.№77 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у даній справі є необґрунтованою, не підтверджена належними доказами, а тому не підлягає задоволенню, рішення суду у цій частині підлягає залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду. Скаржником не наведено обґрунтованих підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання судового рішення.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі в оскаржуваній частині обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Фермерського господарства «Північ Агро» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. 
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Північ Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/96/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/96/20 залишити без змін.
Матеріали справи №927/96/20 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 23.09.2020.          

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                К.В. Тарасенко