ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8747/20                                         Головуючий у 1-й інстанції:  Амельохін В.В. 
                                                                                                Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                        Василенка Я.М.,
суддів                                                  Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі                                        Кондрат Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2020 у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії    «Придніпровська залізниця» до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, - 
                                           В С Т А Н О В И В:
АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця»  звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про відкриття виконавчого провадження ВП № 61448420 від 04.03.2020 на виконання постанови ВП № 61040599 від 24.01.2020.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2020 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії  «Придніпровська залізниця» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (у м. Києві) відкрито виконавче провадження № 61040599 по виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 по справі № 904/3471/19 про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 82  275, 41 грн., судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн.
18.02.2020 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 по справі № 904/3471/19 виконано в добровільному порядку згідно платіжного доручення № 2562489 від 18.02.2020, про що повідомлено державного виконавця.
04.03.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 61448420 на виконання постанови № 61040599 від 24.01.2020 про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь держави виконавчого збору у розмірі  8  419, 64 грн.
Вважаючи постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 61448420 від 04.03.2020 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61448420 від 04.03.2020 на виконання постанови № 61040599 від 24.01.2020, тобто грошових коштів, на які пунктом 3 Розділу ІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» № 145-ІХ від 02.10.2019 не встановлена заборона, то позовні вимоги є необґрунтованими.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким прямо встановлено заборону на вчинення виконавчих дій відносно боржника, у тому числі, щодо виконання рішень державних виконавців про стягнення виконавчого збору, набрав чинності до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження № 61040599 відносно боржника АТ «Укрзалізниця», а тому постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61448420 від 04.03.2020 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.
Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правовідносини, які виникли між сторонами та учасниками справи, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII).
Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 тієї ж статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. 
У відповідності до абзацу 1 частини 4 цієї ж статті Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 1. статті 37 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою     статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 по справі № 904/3471/19 стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» штраф в сумі 82 275, 41 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1  921, 00 грн. 
19.09.2019 на виконання даного рішення Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» штраф в розмірі 82 275, 41 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921, 00 грн.
Як вбачається з наданої суду інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження № 37390 від 06.05.2020 (а.с. 37-38) 24.01.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. відкрито виконавче провадження № 61040599 з примусового виконання вказаного вище судового наказу № 904/3471/19 та винесено відповідну постанову. При цьому, в рамках даної постанови 24.01.2020 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 419, 64 грн.
04.03.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61448420 про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави суми у розмірі 8 419, 64 грн. на підставі постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.01.2020 № 61040599.
У відповідності до інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження № 37390 від 06.05.2020 станом на день розгляду даної адміністративної справи в суді першої інстанції виконавче провадження № 61040599 завершено у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документа на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2020 з примусового виконання судового наказу № 904/3471/19, одночасно вирішила питання щодо стягнення виконавчого збору з позивача, що не суперечить вимогам абзацу 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивачем була оскаржена саме постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 24.01.2020, винесена в рамках виконавчого провадження № 61040599, що, в свою чергу, дозволяє дійти висновку про її чинність станом на день розгляду даної адміністративної справи.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не оскаржується вказана постанова про стягнення виконавчого збору, а предметом спору в даному випадку є виключно постанова про відкриття виконавчого провадження № 61448420 від 04.03.2020.
В той же час, 20.10.2019 набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 № 145-IX.
Відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Підприємство АТ «Укрзалізниця» включено до вказаного Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, що є додатком до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавчі дії, спрямовані на виконання постанови державного виконавця від 24.01.2020 про стягнення виконавчого збору були вчинені державним виконавцем у березні 2020 року, тобто після набрання 20.10.2019 чинності Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
Пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
З урахуванням наведеної норми законодавства та зважаючи на те, що Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким прямо встановлено заборону на вчинення виконавчих дій відносно боржника, у тому числі, щодо виконання рішень державних виконавців про стягнення виконавчого збору, набрав чинності до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження № 61448420 відносно боржника АТ «Укрзалізниця», а також зважаючи на те, що позивачем виконано рішення суду про стягнення заборгованості, суд дійшов висновку про те, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61448420 від 04.03.2020 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 13.04.2020 № 2698069 та від 27.05.2020 № 2778039 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 2  102, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 3  153, 00 грн., які слід стягнути з Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії   «Придніпровська залізниця» до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 61448420 від 04.03.2020 на виконання постанови ВП № 61040599 від 24.01.2020
Стягнути з Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 11, код ЄДРПОУ 34979022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (49600, місто Дніпро, проспект Д. Яворницького, будинок 108, код ЄДРПОУ 40081237) судовий збір в сумі 5  255, 00 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                             Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                                         Кузьменко В.В. 

                                                                                                                          Шурко О.І.