Єдиний унікальний номер 233/2821/20 
Номер провадження 22-ц/804/2409/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29 липня 2020 року
          
м. Бахмут 

справа  № 233/2821/20

провадження  № 22-ц/804/2409/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого        Хейло Я.В.,
суддів         Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач          ОСОБА_1 

відповідач               Торецьке відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз»

третя особа Головне управління Держспоживслужби в Донецькій області
   
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Донецькій області про захист прав споживачів та визнання дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству (суддя Каліуш О.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Костянтинівка Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Донецькій області про захист прав споживачів та визнання дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Просила: 1) визнати дії відповідача - Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству; 2) припинити неправомірні дії відповідача - Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз», які порушують її права як споживача по договору розподілу природного газу, а саме припинити при здійсненні обліку газовим лічильником природного газу, використаного нею як побутовим споживачем приводити об`єми не спожитого нею природного газу ще й за попередній газовий рік та за тарифами, які не встановлені чинним законодавством для оплати спожитого газопостачання побутовим споживачем; 3) припинити неправомірні дії відповідача - Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу, починаючи з 01 січня 2020 року по теперішній час; 4) зобов`язати відповідача - Торецьке відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» здійснити їй перерахунок об`єму спожитого нею природного газу відповідно до фактичних показань газового лічильника за період з 01 січня 2020 року по теперішній час; 5) зобов`язати відповідача - Торецьке відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» в подальшому утримуватися від неправомірних дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу всупереч чинному законодавству; 6) відновити становище позивача, яке існувало до порушення відповідачем законодавства в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу, а саме відновити здійснення обліку природного газу, використаного нею як побутовим споживачем за фактично спожитий природний газ за показниками газового лічильника за попередній розрахунковий місяць без будь-яких додаткових нарахувань, що не відповідають дійсності та чинному законодавству.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ 

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю  на розгляд до Краматорського міського суду Донецької області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Зазначає, що вона є споживачем послуг, що надаються відповідачем, та між ними укладений договір відповідно до Постанови НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» та Постанови КЕРЕКП №2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам».

Посилається на ч.5 ст.28 ЦПК України та зазначає, що довідкою Іллінівської сільської ради Костянтинівського району від 01.06.2020 року №428 підтверджено, що вона фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Вважає, що подання позову до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області узгоджується з положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вона як споживач приєдналась до типового договору, підтвердженням чого є наявні чеки та квитанції про здійснення оплати за надані послуги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем Торецьким відділенням Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» та третьою особою Головним управлінням Держспоживслужби в Донецькій області не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Згідно пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що інформація у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» відсутня, проте в Реєстрі наявні відомості щодо юридичної особи ПАТ «Донецькоблаз», що розташоване у місті Краматорськ Донецької області; позивач зареєстрована у місті Мар`їнка Донецької області, тому, за відсутності інших обставин, позов ОСОБА_1 про захист прав споживачів згідно вимог статті 31 ЦПК України слід передати до Краматорського міського суду Донецької області, якому підсудна дана справа. Крім того, суд зазначив, що позивачем питання щодо заподіяння чи відшкодування шкоди не порушувалось, письмового договору, укладеного між сторонами, також не було долучено до матеріалів справи.

З такими висновками суду погодитися неможливо.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, реалізуючи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо  справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Приймаючи рішення про направлення справи до іншого суду, суд першої інстанції констатував місце знаходження відповідача Публічне акціонерне товариство «Донецькоблгаз» в м.Краматорськ. При цьому суд не вдався до аналізу суті заявлених вимог, характеру виникнення спірних правовідносин. 

Відповідно до Постанови Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996р. (із змінами) споживачем, права  якого захищаються  на підставі Закону, є лише  громадянин  (фізична  особа),  котрий  придбаває,  замовляє,використовує  або  має  намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює  відносини споживача з підприємством, установою,   організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють  та  продають  товари, виконують  роботи і надають послуги,  незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Закон  поширюється  на  зазначені  вньому  відносини,  які  виникли  після  введення  його  в дію.  До правовідносин,  які  виникли  до  введення  Закону  в  дію,  він застосовується  лише  щодо тих прав і обов`язків,  які виникли вже після введення його в дію.

Оскільки Закон  не визначає певних меж своєї дії,  судам слід мати на увазі,  що до відносин,  які  ним  регулюються  належать, зокрема,  ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення -  в  частині відносин  між  наймачем  (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового  фонду  та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи    абонементного    обслуговування),   доручення, перевезення громадян та їх вантажу,  комісії,  схову, страхування, із   договорів   про   надання   фінансово-кредитних   послуг  для задоволення власних побутових потреб громадян (у  тому  числі  про надання   кредитів,   відкриття  й  ведення  рахунків,  проведення розрахункових операцій,  приймання і  зберігання  цінних  паперів,надання  консультаційних  послуг).  Відносини,  щодо  захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. п. 6, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (із змінами і доповненнями  від 7 червня 2018 року N 2454-VIII) споживач житлово-комунальних послуг - це індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 предметом регулювання Закону «Про житлово-комунальні послуги» є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Позиваючись до суду, позивач зазначала, що є споживачем природного газу, послуги з постачання якого надає підприємство відповідача  та просила суд :1) визнати дії відповідача - Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству; 2) припинити неправомірні дії відповідача - Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз», які порушують її права як споживача по договору розподілу природного газу, а саме припинити при здійсненні обліку газовим лічильником природного газу, використаного нею як побутовим споживачем приводити об`єми не спожитого нею природного газу ще й за попередній газовий рік та за тарифами, які не встановлені чинним законодавством для оплати спожитого газопостачання побутовим споживачем; 3) припинити неправомірні дії відповідача - Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу, починаючи з 01 січня 2020 року по теперішній час; 4) зобов`язати відповідача - Торецьке відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» здійснити їй перерахунок об`єму спожитого нею природного газу відповідно до фактичних показань газового лічильника за період з 01 січня 2020 року по теперішній час; 5) зобов`язати відповідача - Торецьке відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» в подальшому утримуватися від неправомірних дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу всупереч чинному законодавству; 6) відновити становище позивача, яке існувало до порушення відповідачем законодавства в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу, а саме відновити здійснення обліку природного газу, використаного нею як побутовим споживачем за фактично спожитий природний газ за показниками газового лічильника за попередній розрахунковий місяць без будь-яких додаткових нарахувань, що не відповідають дійсності та чинному законодавству.

      Відповідно до ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі тощо.

      Тож, поза увагою суду залишились наявні ознаки виниклого спору з захисту прав споживачів, які можуть, за вибором позивача, пред`являтися за місцем виконання договору. 

Відповідно до довідки Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області від 01.06.2020 року № 428 ОСОБА_1 з 07.07.2014 року по час видачі довідки мешкає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 32) де і отримує послуги газопостачання.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, право обрання підсудності справ за зареєстрованим місцем свого проживання чи перебування належить позивачеві, як споживачу, в силу ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача , що у своїх позовних вимогах до Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації про визнання дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству позивач відшукує право у відносинах, що випливають з захисту прав споживачів, і процесуальний закон пов`язує у зв`язку з цим можливість відновлення своїх прав у суді за вибором позивача.

В даному випадку позивач реалізувала це право та пред`явила позов за місцем свого фактичного перебування та місцем виконання договору.

Натомість, судом надано перевагу правилам загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України) над нормами альтернативної підсудності (ч. 5 ст. 28 ЦПК України), якими цілком обгрнутовано вмотивовано апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 . 
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо порядку вирішення питання щодо підсудності справи за позовом ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, ухвала як та, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до  п. 4 ч. 1 ст. 379,  п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню та поверненню справи до того ж суду для продовження розгляду через вирішення питання у встановленому законом порядку про відкриття провадження у справі.
         Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд,-
                                            П О С Т А Н О В И В:
         Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити.
        Ухвалу  Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Донецькій області про захист прав споживачів та визнання дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству за підсудністю на розгляд до Краматорського міського суду скасувати.
      Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького відділення Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Донецькій області про захист прав споживачів та визнання дій в частині нарахування до сплати коштів за транспортування газу незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству направити до  Костянтинівського міськрайонного суду  Донецької області для продовження розгляду. Постанова касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий                         Я.В. Хейло   

Судді                     
                  І.В. Кішкіна  

                                                                                                  О.О. Тимченко