ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 653/3406/19
Номер провадження: 22-ц/819/805/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Бездрабко В.О.
Кузнєцової О.А.
секретар    Кутузова А.В.
учасники справи: позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020 року, у складі судді Крапівіної О.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів
ВСТАНОВИВ:
       В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15 травня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, грошові витрати на утримання дитини значно зросли і вказана сума стягнених з відповідача аліментів є недостатньою для задоволення потреб дитини. Просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , встановивши їх в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
       Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020 року позов задоволено, змінено розмір і спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 15.05.2013 року, встановивши їх розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2  судовий збір на в дохід держави в розмірі 768,40 гривень.
       Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач є приватним підприємцем, а розмір аліментів, які з нього стягувалися, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
       З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернувся ОСОБА_2 . Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову, неправильно застосував норми матеріального права. Вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», а отже, починаючи з 08.07.2017 року розмір стягуваних з нього аліментів на сина автоматично збільшився і на час постановлення рішення суду становив 1109 гривень. Також зазначає, що судом не встановлено жодних підстав, передбачених положеннями статті 192 СК України, як то, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Вказує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що після ухвалення рішення суду від 15 травня 2013 року про стягнення з нього аліментів, він уклав шлюб з іншою жінкою, в 2018 році у нього народився син, тому його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, тобто не має окремого заробітку. Він з сім`єю проживає в м.Харків, де не має власного житла, а винаймає квартиру. Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом апеляційної інстанції було витребувано з Генічеського районного суду Херсонської області для ознайомлення цивільну справу № 653/923/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 
З матеріалів вказаної справи та справи, рішення за результатами розгляду якої є предметом апеляційного оскарження, а також з документів, що були надані сторонами суду апеляційної інстанції вбачається наступне.
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 22.11.2008 року та мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19 травня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.
Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15 травня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4 змінено на « ОСОБА_7 » (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого 07 червня 2013 року відділом ДРАЦС РС Генічеського РУЮ у Херсонській області).
18 жовтня 2013 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_8 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого 07 червня 2013 року відділом ДРАЦС РС Генічеського РУЮ у Херсонській області).
29 вересня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_10 змінено на « ОСОБА_11 » (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 виданого 29 вересня 2017 року Харківським міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Харківській області).
09 лютого 2018 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_12 народився син ОСОБА_13 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого 20 лютого 2018 року Харківським міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Харківській області).
Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 зареєстрований як фізично особа-підприємець з 11 серпня 2011 року.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивачкою було надано докази про отримані нею доходи за період з 2012-2020 роки, з яких вбачається, що на час ухвалення рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 15 травня 2013 року вона працювала в ПАТ КБ «Надра» та отримувала заробітну плату в розмірі 2203 гривень в місяць; з жовтня 2013 року по вересень 2017 року отримувала допомогу при народженні дитини в розмірі 1012,50 гривень щомісячно; з грудня 2018 року по квітень 2019 року була зареєстрована як безробітна в Генічеській філії ХОЦЗ, де отримала допомогу в розмірі 5757 гривень. 
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з 19.05.2008 року був зареєстрований як приватний підприємець. 20.11.2018 року припинив підприємницьку діяльність. Згідно довідок Лікарні ізраїльської онкології та епікризу променевої терапії ОСОБА_6 з квітня по жовтень 2019 року проходив лікування, діагноз: дифузна CD20+ В-крупноклітинна лімфома.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивач пояснила суду, що з 2017 по верезень 2019 року їх з відповідачем син ОСОБА_3 проживав з батьком в м.Харкові, за вказаний період аліменти від ОСОБА_13 вона не отримувала. 
Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1,2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України  розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Звертаючись до суду в вересні 2019 року з позовом про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 , як підставу для збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення вказала, що стягнуті рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15 травня 2013 року аліменти в розмірі 500 гривень є недостатніми для задоволення потреб дитини.
Разом з тим, позивач під час розгляду справи, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, не надала належних та допустимих доказів того, що у сторін відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина з відповідача.
Як позивач, так і відповідач створили нові сім`ї, відповідач має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження. Власного житла не має, надав суду апеляційної інстанції договір оренди квартири в м.Харків.
Обґрунтування суду першої інстанції можливості зміни способу розміру аліментів тим, що відповідач є приватним підприємцем, є безпідставними, оскільки, як вбачається з виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 зареєстрований як фізично особа-підприємець з 11 серпня 2011 року, дані про його доходи як в 2013 році так і в 2020 році в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у сторін не відбулися зміни, що обумовлюють можливість зміну способу стягнення та збільшення визначеного розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина з ОСОБА_2 ..
Доводи позивачки щодо збільшення витрат на дитину, не дають підстав для збільшення розміру стягнутих аліментів, оскільки під час розгляду справи не встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виникли обставини, які у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.
Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від ІНФОРМАЦІЯ_3 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).
Враховуючи наведене, позивач має право звернутись до виконавчої служби з заявою про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа на виконання рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів та заборгованості по аліментам у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про зміну розміру аліментів.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текс судового рішення складено 06 серпня 2020 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко 

О.А. Кузнєцова