Постанова  
Іменем України
30 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 0417/3100/2012
провадження № 61-48675св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен Володимир Андрійович,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена Володимира Андрійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Васильковського В. М., Меленко О. Є., Проскурніцького П. І.,
                            
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена В. А. на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до  08 лютого                         2020 року.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                              приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена В. А. про визнання дій незаконними.
Позовна заява мотивована тим, що 06 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу                 Несеном В. А. було посвідчено довіреність, згідно із якою він начебто уповноважив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 бути його представниками в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях та приймати від його імені будь-які рішення на свій розсуд.
У цей день, 06 грудня 2006 року, він не міг знаходитись у кабінеті нотаріуса, тому що близько 9-ї години ранку поїхав до приміщення УБОЗу                                          м. Дніпропетровська, а о 10 годині цього ж дня був затриманий слідчим за підозрою у вчиненні злочину, і більше цього дня з приміщення УБОЗу не виходив. Позивач стверджує, що підпис у його довіреності підроблено. Вважає, що відповідач своїми діями, а саме тим, що посвідчив довіреність від його імені без його згоди, без його участі та без вільного волевиявлення, порушив його особисті немайнові права.
Враховуючи викладене, уточнивши вимоги, ОСОБА_1  просив визнати дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена В. А. щодо посвідчення ним довіреності від імені  ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 незаконними.
Справа судами розглядалась неодноразово.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги                        ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена В. А. про визнання дій щодо посвідчення ним довіреності не є такими, які регулюються главою 20 ЦК України, та на які відповідно до статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється.           
Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем при встановленні особи - пред`явника паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 повністю було дотримано вимоги пункту 14 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та статті 44 Закону України «Про нотаріат», тому суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача з посиланням на Закон України «Про нотаріат» і норми ЦК України.
Крім того, відмовляючи у задоволенні позову по суті заявлених позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що саме по собі посилання позивача на ту обставину, що дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу незаконні, не ґрунтується на матеріалах справи та правового значення не має, оскільки відсутній спір про право цивільне,                                    а тому суд дійшов до висновку, що позивачем вибрано неналежний спосіб захисту.
Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року рішення місцевого суду скасовано, позов задоволено.
 
Визнано дії ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, щодо посвідчення ним довіреності від імені                                 ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 06 грудня                           2006 року на бланку ВЕІ № 717966, зареєстрований в реєстрі за № 2823 незаконними.
 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В. А. під час посвідчення 06 грудня 2006 року довіреності не дотримався вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, та                   Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим такі дії приватного нотаріуса є незаконними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду,                                  приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В. А., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду  та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що відповідачем по справі було заявлено в суді першої інстанції про застосування позовної давності. Однак, апеляційним судом при прийнятті оскаржуваної постанови не було надано правової оцінки цьому факту та у судовому рішенні не зазначено підстав, з яких не було застосовано строки позовної давності.
Зазначає, що про існування довіреності від 06 грудня 2006 року позивач знав вже 03 березня 2007 року, коли звернувся до відповідача із заявою про анулювання цієї довіреності. До суду ОСОБА_1 звернувся 02 листопада                    2010 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.
15 квітня 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у вказаному складі суддів.
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
06 грудня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Несеном В. А. було посвідчено довіреність ВЕІ № 717966 від імені ОСОБА_1 , відповідно до якої останній уповноважив                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зокрема, діяти окремо та незалежно один від одного, подавати від його імені до суду позовні заяви, бути представником в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішені питань з розглядом їх в суді, що його стосуватимуться. 
Довіреність видана без права передоручення, строком на три роки і дійсна терміном до 06 грудня 2009 року.
Відповідно до заяви, поданої ОСОБА_1 03 березня 2007 року приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В. А., позивач просив анулювати вказану довіреність. 
03 березня 2007 року зазначена довіреність  була анулювана.
Установлено, що згідно висновку експертного почеркознавчого дослідження від 18 серпня 2009 року № 1715-09 та висновку експерта від 24 квітня 2012 року № 6/166, підпис від імені ОСОБА_1 в документі «довіреність № ВЕІ 717966 м. Дніпропетровськ, шосте грудня дві тисячі шостого року» виконано не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису громадянина ОСОБА_1 . Рукописний текст: « ОСОБА_1 » в графі «підпис» в документі: «довіреність ВЕІ 717966 м. Дніпропетровськ, шосте грудня дві тисячі шостого року» виконано не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою зі спотворенням ознак власного почерку.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає не в повній мірі.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та законних інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчиненням нотаріальної дії.
Апеляційним судом на підставі наявних у матеріалах справи доказах встановлено, що ОСОБА_1 06 грудня 2006 року не знаходився в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Несен В. А., тобто в той день, коли від імені позивача була виготовлена і посвідчена довіреність на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Пунктами 36, 39 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, діючої на момент виникнення спірних правовідносин, нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.
При посвідченні правочинів нотаріус з`ясовує обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які є учасниками правочинів (стаття 44 Закону України «Про нотаріат»), виходячи з того, що цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання.
Висновком експертного почеркознавчого дослідження від 18 серпня 2009 року № 1715-09 та висновком експерта від 24 квітня 2012 року № 6/166 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в документі «довіреність № ВЕІ 717966 м. Дніпропетровськ, шосте грудня дві тисячі шостого року» виконано не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису громадянина ОСОБА_1 . Рукописний текст: « ОСОБА_1 » в графі «підпис» в документі: «довіреність ВЕІ 717966 м. Дніпропетровськ, шосте грудня дві тисячі шостого року» виконано не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою зі спотворенням ознак власного почерку.
При таких обставинах, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції, визначившись вірно з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку про порушення права та охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом яких той звернувся до суду.
Проте, апеляційний суд залишив поза увагою, що відповідач в суді першої інстанції просив суд застосувати строк позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Тобто, якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц (провадження                           № 14-96цс18).
Установлено, що ОСОБА_1 03 березня 2007 року подав приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В. А. заяву, в якій просив анулювати довіреність від 06 грудня 2006 року на бланку ВЕІ № 717966.
Тобто про існування вказаної довіреності позивач станом на 03 березня 2007 року достеменно знав. 
З позовною заявою про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо посвідчення зазначеної довіреності позивач звернувся до суду лише у листопаді 2010 року, тобто поза межами строку позовної давності.
Будь-яких доказів поважності причин пропуску позовної давності позивач суду не надав.
На вказане апеляційний суд належної уваги не звернув, передбачені частиною четвертою статті 267 ЦК України наслідки спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, не застосував.
Таким чином, доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, які регулюють позовну давність, є обґрунтованими.
З урахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена В. А. щодо посвідчення ним довіреності від імені ОСОБА_1 06 грудня 2006 року на бланку ВЕІ № 717966 слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 409, 410, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена Володимира Андрійовича задовольнити. 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Несена Володимира Андрійовича про визнання дій незаконними. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун