Ухвала
 
08 вересня 2020 року
місто Київ
 
справа № 750/14241/19
провадження № 61-12686ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ :
21 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2020 року, повний текст якої складено 
24 липня 2020 року у справі № 750/14241/19.
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2020 року підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
В касаційній скарзі заявник підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
Аналіз ЄДРСР свідчить, що приймаючи оскаржувану постанову від 22 липня 2020 року Чернігівський апеляційний суд вказав на врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 750/3066/19.
За таких обставин саме по собі посилання заявника, як на підставу касаційного оскарження, на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) не є коректним.
При цьому касаційна скарга не містить доводів про те, чому висновок Верховного Суду на який послався апеляційний суд в своїй постанові, не може застосовуватись у розглядуваній справі або чим обґрунтована необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.
Згідно пункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.
Позов було подано у 2019 році.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР).
Аналіз ЄДРСР свідчить, що позовна заява містила три вимоги немайнового характеру: 1) визнання неправомірним та скасування рішення житлової комісії військової частини, 2) визнання неправомірним та скасування пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 , 3) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення майора ОСОБА_1 та його сина на квартирному обліку.
Оскарженим судовим рішенням позов ОСОБА_1 задоволено.
З урахуванням наведених обставин та виходячи із того, що позов було подано до суду у 2019 році розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 4 610,40 грн (із розрахунку (768,40 грн х 3) 200 %), де 768,40 грн становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Разом із касаційною скаргою військова частина НОМЕР_1 подала клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги, посилаючись на відсутність коштів призначених для сплати судового збору.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі подання клопотань про відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій.
Втім, доказів на підтвердження обставин передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» військовою частиною НОМЕР_1 не надано, а сама по собі відсутність бюджетного фінансування на оплату судового збору не є підставою для відстрочення сплати судового збору.
За таких обставин на даний час клопотання про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
 
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:
1) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням у ній підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). 
В разі при цьому в разі посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження заявнику необхідно вказати, чому висновок Верховного Суду викладений у постанові 
від 08 квітня 2020 року в справі № 750/3066/19, на який послався апеляційний суд в своїй постанові, не може застосовуватись у розглядуваній справі; 
2) надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у вказаному в розмірі.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у цивільній справі № 750/14241/19 залишити без руху.
Встановити військовій частині НОМЕР_1 для усунення зазначених недоліків строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                              В. В. Шипович